בר מינן

Etymology
From, meaning “outside of us”. The noun is first attested in writings of the twelfth or thirteenth century; the interjection derives from the noun.

Interjection

 * 1)  May it not happen to us.
 * 2) * 1742, Chaim ibn Attar, Ohr ha-Chaim, commentary on Genesis 3:
 * "he"

- וכן הוא כל זמן שישראל עושים רצונו של מקום נחש כופף ראשו ולהפך בר מינן.

Noun

 * 1)  One who has passed away, deceased, died.
 * , Yaakov ben Moshe Levi Moelin et al., Minhagei Maharil, “הלכות מים לישת מצות” (halakhót máyim lishát matsót, “Laws of the Water for Making Matzah”):
 * "he"

- כן אם בר מינן מת באותה דירה אין לשפוך את מי המצות.


 * , Yaakov ben Moshe Levi Moelin et al., Minhagei Maharil, “הלכות ערב פסח” (halakhót érev pésakh, “Laws of Passover Eve”):
 * "he"

- פעם אחת היה בר מינן בערב פסח, ואמר מהר"ש שאסורים כל העם לסעוד עד שהוציאו המת לבית הקברות.