כיוון

Etymology 1
From the root.

Verb

 * 1) To direct (as traffic).

Etymology 2
From the above verb.

Noun

 * 1) A direction, an orientation, a heading.
 * נסענו בכיוון תל אביב. — nasánu b&#39;khivún tel avív. — We drove in the direction of Tel Aviv.
 * הסתכלתי בכיוון שלו. — histakálti bakivún sheló. — I looked in his direction.
 * סובבת עם כיוון השעון? — sovávta im kivún hashaón? — Did you turn [it] clockwise?
 * 1) Directing: pointing a person in a given direction.
 * השומר אחראי על כיוון כלי־הרכב בחניון. — hashomér akhrái al kivún klei-harékhev bakhaniyón. — The guard is responsible for the directing of vehicles in the parking structure.
 * 1) A perspective, a point of view, a standpoint.
 * אני רואה את הדבר מכיוון אחד ואתה מכיוון אחר. — aní roé et hadavár mikivún ekhád v'atá mikivún akhér. — I see the issue from one point of view and you see it from a different one.
 * 1) An adjustment, a tuning (of a machine).
 * בעקבות כיוון המצבר המכונית שוב נוסעת. — b'ikvót kivún hamatzbér ham'khonít shuv nosáat. — After the adjustment of the battery, the car drives again.