Orvo

Etymology
19th century coinage, apparently from orvo, an archaic form of.

Proper noun

 * 1) * 2011, Enkelten verta, Teos, ISBN 978-951-851-414-8 (tr. by Lola Rogers 2014) page 35:
 * "fi"
 * "fi"

- Ari halusi kuulemma antaa minulle nimeksi Orvo, koska äitini nimi oli Orvokki. En tuntenut enkä tiennyt ketään toista poikaa, jolla olisi ollut sellainen nimi. Ainoa tae siitä, että nimi edes oli oikea eikä mikään pirullinen tytönnimen lyhenne, oli hatara muisto varhaislapsuudessani pyörineestä televisio-ohjelmasta, jossa oli samanniminen sirkustirehtööri. Onneksi sentään mies. ( - - - ) Mutta ainahan surusta ilon siemenen löytää, jos on tarpeeksi luja tahto: Ari sai sanaleikin aikaan siitäkin, vaimonsa kuolemasta. "Se oli Orvon osa."