User:Ivan Štambuk/Turkish LW

Popis turcizama u srpskohrvatskom (bilo direktnih, bilo medijatornih). Kompilirano po Vujaklji, Anić-Klaiću, Skoku, Škaljiću, Arj i HER/Aniću. Srpskohrvatske definicije trijeba preoblikovati kako ne bismo violirali vlasnička prava prije nego ovo odleti u appendix.

Engleske definicije bi trebali po mogućnosti biti ekvivalentni turcizmi u engleštini, dakle jànjičār da bude janissary i sl.

Ajša (tur. Ayse  živa) muslimansko  žensko  ime; žena ljubimica Muhamedova. abapi (tur. abaci) mesec avgust kod Turaka, po sirijskom kalendaru. abraš (tur.  abras,  šaren,  pegav)  1. čovek pegava lica;  2. konj sa  belim  pegama  na gubici  ili  ispod  repa;  3. vet. ospa po  koži  kod nekih domaćih životinja. ada (tur. ada) rečno ili jezersko ostrvo. adiđar (tur.  yadigar  uspomena)  skupocen ukras  koji  služi  kao  nakit;  predmet  bogato ukrašen; fig. vrlo lepa stvar ili osoba. adàlet (tur. ← arap. ̔adālä) svojstvo ili postupak onoga koji je pravedan; stečeno pravo; pravda, pravica, pravednost, pravilnost, ispravnost afijun (stgrč., arap., tur.) v. afion afion (stgrč.  oplon,  arap.  afyun,  tur.  afyon) mak; opij, opijum, dremak. aga (tur. aga)  l.  vlasnik  zemlje  (nekada  u Turskoj);  2. vojni starešina  (u  nekadašnjoj Turskoj); 3. titula kod muslimana; gospodin, gospodar, gazda. agaluk (tur. agirlik) dostojanstvo agino. agrama (tur. ograma) velika, teška bolest. ahmedija (arap.  ahmadiyya,  tur.  ahmediye) beli šal kojim se obavija fes, turban, čalma. ahíret (tur. ahyr "posljednji" ← arap. āḫirä) drugi svijet, zagrobni život, onaj svijet, svijet u koji se odlazi nakon smrti po islamskom učenju, dijeli se na dženet i džehenem [preseliti (se) na ahiret umrijeti] air (tur. hayir) sreća, dobro, korist; dobrotvorne ustanova, zadužbina airli (tur. hayirli) srećan, dobar, čestit. ajam (tur.  oyum  prorez)  deo  ama  koji  se stavlja konju na vrat, ogrlina. ajdamak (tur. haydamak) batina, motka ajgir (tur. aygır) pastuv, ždrebac. ajkuva (tur.) draga, ljubavnica. ajluk (tur. aylık ← ay: mjesec) dohodak, plata ajman, ajmana  (tur.  haymana)  1. domaća životinja; marva, stoka;  2. neradnik, skitnica, gotovan, bitanga. ajvan (tur.) v. hajvan. ajvar (tur.) v. hajvar. akik (tur. akik ← arap. ̔aqīq)  crveni  poludragi  kamen  koji se upotrebljava za prstenje i đerdane. akmak (tur. aćtak) glupan, budala. akrep (tur. akrep ← arap. ̔aqräb)  škorpija, uopšte svaka otrovna životinja; jakrep. akšam (tur.  akşam "večer" ← perz. aḥšām)  l.  prvi  mrak,  zalazak sunca,  sumrak, prvi  deo  večeri  neposredno  posle zalaska  sunca;  2. vreme četvrte  molitve muhamedanaca, po zalasku sunca. [akšam-cuijet bilj­ka pupoljica (lat. Oenothera biennis); akšam-čiček (tur. čiček cvijet) biljka] al (tur. al) otvoreno crven, rumen, ružičast; alev. alaj (tur.  alay)  vojska,  odeljenje  konjanika; parada,  svečana  povorka;  gomila,  svetina, mnoštvo. [alaj-barjak zastava alaj-barjak (tur.  alay  bayragi)  glavna  vojnička zastava. alaj-beg (tur.  alay-beyi)  zapovednik  nad odeljenjem pešadije  (bataljonom)  ili konjice (eskadronom). alajka (tur.  halayik)  1. robinja, sluškinja;  2. »sena opaka  jezika,  jezičara;  3. pokvarena, raspusna, nemoralna žena. alak (tur.) urnebes, vika, galama; juriš, napad; gomila, mnoštvo, rulja alal (arap. halal,  tur.  helal  ono  pggo  je pravedno)  blagoslov,  sreća;  u  izrazima:  neka mu  je  alal  neka mu  je  prosto;  alal  im  (mu) vera bravo! odlično! alaliti, halaliti  (tur.  od  helal)  l.  oprostiti  se, pozdraviti  se,  oprostiti  se  na  rastanku;  2. pokloniti. alamanka (tur.  Alman  Nemac)  vrsta  sablje nemačke izrade. alat (arap.  alat,  tur.  alat)  pribor, sve  što  je potrebno za rad, naročito ručni, oruđe. alat (tur. al crven, at konj) alatast konj, riđan. aldum (tur. aldim) zlato aldumaš (tur.  aldim  akcesi)  čašćenje koje  čini kupac nakon kupovine na pazaru ili u čaršiji; napojnica. alejkum selam  (tur.  'alaykum-u-ssalam) muslimanski pozdrav: mir među vama! alka (tur. halka) v. halka. almaz (grč.  asamas,  tur.  elmas,  arap.  almas) dijamant. altin (tur.  altin)  l.  zlato,  turski  zlatni  novac, dukat; 2. ruski bakreni novac. alva (tur. helva) v. halva. alvadžija (tur.  helvaci)  onaj  koji  pravi  i prodaje  alvum  napitak  od  kajmaka,  kukuruznog brašna i dr. (boza); slastičar. alvaluk (tur.  helvahk)  napojnica,  nagrada,  čast koju  daje  obično  onaj  koji  obuče  nešto novo. alàdža (tur. aladža raznobojan, šaren) pamučna tkanina s utkanim uzdužnim prugama, a kasnije i s različitim biljnim ornamentima; haljina od te tkanine; (Aladža) znamenita džamija u Foči potpuno srušena u ratu 1992. alákati [halákati] (tur. alahmak) 1. glasno zazivati Alaha u boju ili jurišu: Allāh ili jā Allāh: Bože! 2. jurišati uz urnebesnu viku 3. silno se čuditi 4. vikati, derati se, galamiti, dići galamu alámet (alȃmet ← arap. ̔alāmä) ono što prethodi događaju i sl.; znak, simptom, predznak [dobar/loš alamet], trag, najava; prigoda, zgo­da, pravi trenutak; oluja, mećava, ne­vrijeme; prokletstvo alčak (tur.  alcak niskog  rasta)  nikakav  čovek, lopov, varalica, prepredenjak. amajlija (tur.  hamail,  hamayli)  amulet, talisman;  predmet  koji  sujeverni  ljudi  nose stalno  sa  sobom  da  ih  tobože  štiti  od  zla; hamajlija. amalin (arap.  hammal,  tur.  hamal)  nosač tereta. amam (arap.  hammam,  tur.  hamam)  tursko kupatilo s parenjem. amanet (tur.  emanet)  preporuka,  okrilje, bezbednost;  poverenje,  čuvanje,  zavet, svetinja;  predmet  koji  se  daje  na  čuvanje, ostava. ambra (arap.  ̕anbär,  tur.  amber,  sskr ambara)  mirisna  smola  kojom  na  Istoku kade sobe i koju puše sa duvanom. amidža (tur. amica, amca) stric; fig, starac, deda. amšir (tur.) šesti mesec u turskom kalendaru. anterija (tur.  entari,  arap.  'antari)  vrsta starinske  gornje  (muške  i  ženske)  haljine  s dugačkim rukavima. arabatan (tur. harabi) trošan, sklon propasti, dotrajao, ruševan, pokva­ren, upropašten, otrcan, pohaban; usp. rabatan araluk (tur. aralvk) dogradnja uz kuću; mali hodnik; međuprostor, razmak, razdaljina; vremenski razmak, rok, poček arba, araba  (tur.  araba)  orijentalska  kola  na dva točka, naročito za »sene. arbija (tur.  harbi)  šipka  od  gvožđa  ili  tvrdog drveta  kojom  se  nabija  naboj  u  cevi  pušaka kremenjača. argat (tur. argit) puškarnica. arkapija (tur. art kapi stražnja vrata) vrata koja ne vode  u  kuću  sa  ulice,  nego  iz  avlije, pozadi  kuće;  fig. zaobilazan, nepravilan, nepropisan put. arpadžik (tur.  arpacik)  sitan  crni  luk  za presađivanje. arzi-mahzar (tur.  arz-mahzar)  pismeno,  kolektivno  javljanje,  molba,  optuživanje; peticija  upućena  iz  naroda  višim  turskim vlastima  (ova  reč  se  nekad  upotrebljavale  u Srbiji u službenom jeziku). aršin (tur.  arşın)  stara mera  za  dužinu:  lakat, rif; između 65 i 75 cm; dijelio se na osam urupa, a svaki urup na če­tiri greha); prijašnja ruska mjera — 0,7112 m; 1500 aršina — 1 vrsta (1066,781 m) aršlama  (tur. arslama) bog.  trešnja  (plod  i stablo); vrsta crnog luka. asker (tur. asker) vojska; vojnik. asli (arap. asl i,  tur. ash) pravi, isti, supši; doista, upravo, zaista, verovatno, moguće. asumiti (tur. hasimak) žestiti se, srditi se, rasrditi se. asura (tur. hasir) prostirač od rogoza. at (tur. at) konj. atlija (tur. atli) konjanik; usp. at avan (tur. havan, pere. hewen) metalan sud  sa tučkom za tucanje kafe, bibera, šećera i dr. avet (arap. aft, tur. afet nesreća) mitološko biće u  obliku  krilatog  leve)   sablast, priviđenje, utvara, prikaza. avet (tur. afet) strašilo, utvara, sablast; vrsta majmuna avlija (tur.  avli)  l. kućno dvorište ograđeno zidom. avlija (tur.  havh  u  brus)  2. velika bela marama  kojom  žene  pokrivaju  lice;  čaršav; ubrus, peškir. azab (tur. azab, azap) muka, patnja, Božja kazna azgin (tur.  azgm  besan)  1. pun života,  bujan, silovit,  besan  (obično  o  konju);  2. osion, plahovit čovek. azo-bojs (grč.-tur.) grupa veštačkih boja koja sadrži  jednu azo-grupu vezanu za aromatični ugl>ovodonik. azur (tur. hazir) 2. spreman, gotov, pripravan; azuran. azurala (arap.,  tur.  hazir  ola)  spremajte  se, budite pripravni, na noge! ašikovati (tur. asik) voditi ljubav. aždaja (tur.  ejderha)  zmaj,  ala,  neman, čudovište. jednog odreda (alaja) vojnika; visoka čast u feudalnoj Turskoj] noćurak (Mirabilis jalapa) ] àdžami-òglan  (tur. acami oǧlan ← acami: adžamija + oǧlan: dječak) ob. kršćanski mladić uzet iz osvojene zemlje u odgoj za budućeg janjičara àlčak (alçak: nizak) vragolan, nevaljalac, lopov, obješenjak, prepreden čovjek, mangup, simpa­tičan lukavac; čovjek s nekim nedostatakom ili manom àrslān (tur. arslan, aslan) lav; pren. junak; prijek, ljutit čovjek, nasilnik bot. biljka zijevalica ádet (tur. adet ← arap. ̔ādä (t))  običaj,  navika, tradicija;  šerijatsko  pravo,  običajno  pravo kod islamskih naroda. ȁrš (tur. arş ← ̔arš: deveta nebeska sfera; prijestolje) Božje prijestolje na vrhu ne­ba Bembaša (tur.  bend-baci  glavna  brana) predgrađe Sarajeva gde reka Milucka ulazi u grad  (nekad  je  na  tom  mestu  postojala velika brana koja je služila za dovod vode). baba (tur.) otac, piše se iza imena (npr. Ali-baba); tast, punac; očuh; očinstvo, očevina; ženina obitelj babo (tur.  baba  otac,  pere.  baba  otac,  deda) otac. baca (tur.  baca,  pere,  bage)  dimnjak; puškarnica. badava (tur.  bedava)  besplatno,  vrlo  jevtino; uzalud, uzaman. badavadisati (tur.)  besposlkčiti,  lenstvovati, traćiti vreme uludo, ne radeći ništa. badem (tur. badem) bog. poznato drvo i plod iz porodice kamenika. baga (tur.) kornjačin oklop; kvrgasta izraslina na konjskim zglobovima; žulj na nozi; kukac, insekt bagana (tur. bagana janje) janjeća ko­žica s krznom; baganac bagav (tur. bagmak) hrom, ćopav; bangav. bahs (tur. bahys) govor, rasprava, pole­mika, diskusija bajagi (tur. bayaǧı) tobože. bajat (tur.  bayat)  koji  više  nije  svež,  ustajao, stari. bajati (tur.  baymak)  vračati,  opsenariti  (u svrhu lečenja); varati. bajrak (tur. bayrak) v. barjak. bakalin (tur. bakkai) trgovac namirnicama. baklave (tur.  baklava,  arap.  baqlawa)  vrsta slatke  pite  sa  dosta  meda  i  rastopljenog še era, mlevenih oraha, lešnika i dr. bakrač  (tur. bakraf od  bakir bakar)  posuda  od bakra, bakreni kotao (i uopšte kotao). bakračlije (tur. bakraclz) stremen, uzengija, ono na čemu jahač drži nogu kad jaše konja. baksuz (tur.  bahtsiz)  nesrećan,  zlosrećan čovek;  čovek  koji  drugome  donosi  nesreću; nesreća, nevolja, baksuzluk. bakšiš (tur.  bah$i§)  dar,  poklon,  napojnica, nagrada za učinjenu uslugu. balija (tur.) nekad: prostak; kasnije: svojeglav čovjek, nasrtljivac, lijenčina, neradnik, rasipnik, protuha, neotesanac itd., bez obzira radi li se o muslimanima ili o pripadnicima dru­gih vjera; ponašati se kao balija po­našati se prostački, obijesno, samo­voljno balčak (tur. balčak) drška od sablje ili mača. bardak (tur.  bardak)  zemljani  sud  za  vodu; drveni,  zemljani  ili  bakarni  sud  u  kome  se drži rakija ili vino. barjak (tur. bayrak) zastava, steg; četa vojnika; bajrak. barut (tur. barut) prah za vatreno oružje. basamak (tur.  basamak)  stuba; prečaga  na  lestvama, stepenica na stepeništu. basma (tur.  basma)  l.  tanka  šarena  pamučna tkanina, cic; 2. štampa, štampana knjiga. bataliti (tur.  battalmak)  pokvariti  nešto, poremetiti; fig. okaniti se čega, napustiti  (neku nameru, zamisao i sl.). batli (pere.-tur. bahth) srećan; koji donosi sreću. bazan (tur.) nekad, katkad, ponekad bazlamača (tur. bazlamač) slijevka, uljevuša, razvaruša; vrsta pite s mnogo vrhnja bazrđan (tur.  bazirgan  od  pere.  bazergan) starešina trgovaca, predstavnik trgovaca. bazrđan-baša (pere.-tur.  bezirganbasi) starešina trgovačkog esnafa. baš (tur.  bas)  l. prednji kraj   lađe;  2. u polu slože nicama:  glavni,  najstariji:  baš-knez; baš-čaršija i dr. baš-čaršija  (tur.  ba§car§z)  glavni  trg,  obično pokriven. baš-čauš (tur. baščavuš) dočasnički čin u turskoj vojsci baš-čauš (tur.) narednik u turskoj vojsci. baša (tur. basa) starešina, poglavar. bašiboz(l)uk (tur.  basibozuk)  ist. vojnici neredovne turske  vojske;  nedisciplinovana vojska. bašiti se (tur. baša) ponašati se kao baša (paša), tj. praviti se važan baška (tus.  baska)  napose,  odvojeno,  zasebno, posebno, na stra­nu, po strani bašlija (tur. bašli što ima glavu) pribadača, špenadl bašlik (tur.  ba§hk)  marama  koja  pokriva glavu, vrat i ramena. bašmalik (tur.  basmaklik)  „novac  za  papuče", deo  prihoda  sultanije  koji  se  sastojao  od novčanik kazni za šumske krivice. bašta (tur. bahce) v. bašča. baštovav  (tur.  bahcivan)  onaj  koji  se  bavi gajenjem povrća, vrtar, povrtar. bašunsagolsun! (tur.) neka je tvoja gla­va zdrava! (česta muslimanska izre­ka; izraz sućuti u povodu smrtnog slučaja; odgovara se sa: dostum-sa-golsun! zdrav mi bio ti, prijatelju! bašča (tur. bahce) vrt, gradina; bašta. baždar  (tur.  bacdar  od  pere.  bagdar,  baždar) naplaćivač  carine  trošarinac,  carinik; merač, kantardžija; kontrolor mera. baždarina  (tur.  bacdar  od  pere.  baždar)  l. taksa baždaru, meraču; 2. carina. bedak  (pere.  bedak  tur.  bedaf)  glupak,  luda, budala; pr. bedast. bedel (tur. bedel odgovarajući, razmje­ran) zamjenik; čovjek koji umjesto nekog drugog ide na hodočašće ili u vojsku bedem (tur. beden) vanjski zid oko tvr­đave; pren. zaštita, obrana bedevija (arap.  badawiyy,  tur.  bedevi  beduinski)  kobila  dobre  pasmine,  obično arapske. beg (tur.  bey)  1. veliki posednik  i  vlastelin, plemić  u  staroj  Turskoj;  2. zapovednik, upravnik jedne  oblasti,  knez;  3. titula, koja se  stavlja  obično  iza  imena,  gospodin, gospodar. beg-lokum (tur.) kolač s medom, mede­njak beglerbet (tur.  beylerbeyi)  vrhovni  zapovednik vojni  i  građanski,  starešina  neke  oblasti, pokrajine u staroj Turskoj. begluk (tur.   beyl ik)  1. tursko državno imanje;  2. begov posed  (dobiven  od  sultana); 3. besplatan rad  raje  na  begovom  imanju;  4. stočni trg. begoglija (tur.) begov sin. begum (tur.)  udova-carica,  udovica  velikog gospodina; titula jedne indijske kneginje. begènisati (tur. begenmek) l. svideti se, dopasti se, dopadati se; 2. izabrati, odabrati nešto po svom ukusu;  3. odobriti, odobravati,  biti saglasan s nečim. behar (tur. behar proleće, list i cvet voćke) cvet, naročito cvet ia voćkama. bekrija (arap.  bukraiyy,  tur.  bekri)  pijanica, lola. belaj (arap. bala tur. bela) l. nesreća, zlo, jad, nevolja, patnja, muka; 2. fig. đavo, vrag. belegija (tur. belegi) brus za oštrenje kose. belenzuka (tur. bilezik) 1. narukvica, grivna; 2. karika, pavta; 3. al. okovi na nogama, lisice. beli (arap.  bala,  tur.  belli)  poznato,  jasno, izvesno, bez sumnje. belćim (tur. belki) možda, valjda, verovatno bena (tur. bon) budala, luda, glupan. bent (tur. bend) brana, nasip; propis, paragraf, pravilo; uzvisina benđeluk (pers.-tur.  bengilik,  bencilik)  1. opojna trava (napitak); 2. mađije, čini. berdivan (tur. bardevam) moćan, po­stojan, snažan bergamota (tal. bergamotto, tur. begarmudi) carska kruška, vrsta ple­menitih krušaka koje su iz Turske prenesene u Italiju berićet (arap.  baraka,  tur.  bereket)  l.  letina, plod, rod; 2. sreća, napredak. bevut (tur. bihud) zanos; opojnost; ne­svijest, nesvjestica; potpuna smire­nost bez (tur. bez) 2. platno. bezbeli (tur. besbelli) dabome, zaista, naravno. beze (fr.  baiser)  poljubac;  kuv. vrsta kolača punjenih penom od jaja i šećera. bećar (pere. bi-kar bez posla, tur. bekar) l. neoženjen čovek, neženja, momak; 2. lola, bekrija; mangup; 3. najamni radnik, nadničar; 4. ist- najamni vojnik. beša (tur. besa) mana, nedostatak, greška. bešika (tur. besik) detinja kolevka; mehur. bešlija (tur. besli) l. stražar; 2. pripadnik plaćene konjice. beščatal (tur. beš pet, ćatal rašlje) pete­rostruko; beščatalm raketa koja se rasprskava u pet smjerova bihude (tur. iz perz.) uzalud, bezraz­ložno bimbaša (tur.  binbasi)  komandant  po evropskom  uzoru  uređenih  trupa  u  Turskoj, zapovednik  tabora  koji  je  obično  imao hiljadu vojnika; major. binjektaš (tur.  binek  tasi)  veliki  kamen  kod stepenica  koji  služi  konjaniku  da  se  lakše popne ili siđe sa konja. binjiš (tur.  bini?)  građanski  veliki  ogrtač  od crvene  čohe  bez  ukrasa,  nosila  ga  je poglavito turska konjica, a i Srbi'. birzeman (tur.  bir-zeman)  staro  vreme, davnina. bitevi (tur. bitevi čitav) jak, snažan, čvrst, masivan; temeljan, temeljit bitevija (tur. bitevi) plosnato koplje; lju­dina, čovjek "kao od brijega odva­ljen", ljudeskara bogatiri (tur.,  pere.  bahader)  pl. junaci iz velikog ruskog narodnog epa. bogaz (tur.  bogaz  grlo)  grlo,  guša,  ždrelo; klanac, planinski tesnac; moreuz. boranija (arap.  buraniyya,  tur.  borani,  burani) zelen  mlad  pasulj,  mahune;  fig. nešto sitno, nevažno, zeleno, neiskusne. bostan (tur. bostan) lubenice i dinje; vrt, bašta. boza (pere.  buza,  tur.  boza)  poznato  piće  od kukuruznog  brašna,  kajmaka  i  šećera;  buza. bošča (pere.  bogće,  tur.  bohca)  l.  četvorouglasto  platno  za  uvijanje  ili  pokrivanje nečega; 2. platno kojim muslimanke skrivaju lice;  3. pregača; 4. povezača, marama, šamija; 5. vrsta duvana. boščaluk (pere.-tur.  bohfalik)  svadbeni  dar mladin  (obično  košulja,  gaće,  čarape) uvijen u bošču. bubreg (tur. bogurek) bubreg. budak (tur. budak) trnokop, kramp, oruđe s drškom kojemu je na vrhu s jedne strane željezni šiljak a s druge uska motičica; pren. glupan, velika budala budala (tur. budala) ludak, glupak. buđ (tur. biige) plesan; buđa. budžak (tur. bucak) ugao, kut, ćošak. bujrum (tur.  buyurmak  zapovedati,  narediti) izvolite, zapovedajte! bujruntija (tur. bujurultu, isp. bujrum) pašina ili valijina pisana zapovijed; potvrda, uvjerenje, dokument (uop­će); ukaz, povelja, pismo bukagije (tur.  bukagi)  pl. okovi na  nogama zatvorenika. bula (tur. bula,  bola  strina,  tetka)  3. verski obrazovana muslimanka; muslimanska žena, udata  žena;  bulom  zove  šegrt  majstorovu ženu. buljuk (tur. boliik)  l. četa pešaka  ili eskadron konjanika  u  nekadašnjoj  turskoj  vojsci;  2. velika gomila, mnoštvo (obično stoke). buljuk-baša (tur.  boltikbasi)  četovođa, zapovednik  pešadijske  čete  u  nekadašnjoj turskoj  vojsci,  kapetan,  zapovednik  jednog buljuka; buljubaša. bunar (tur.) zdenac, studenac bungur (tur. bulgur) prekrupa od kukuruza ili pšenice; jelo od nje. burazer (pere. birader, tur. birader) brat. burek (tur. borek) vrsta pite  sa  sirom, mesom, jabukama. burgija (tur. burgu) alatka  sa spiralnim vrhom za  bušenje;  fig. besmislica, izmišljotina, podvala. burma (tur.  burma  od  burmak  zavrteti, usukati) 1. jednostavan prsten bez ukrasnog kamenja,  venčani  prsten,  vitica;  2. zavrtanj, šraf. burmut (tur.  burunotu)  sitan  duvan  i  dr. za ušmrkivanje. busija (tur. pusu) zaseda. butrast (tur. bodur) punašan, debeljuškast; bucmast; zadebljao; proširen butum, butun (tur. butiin) sav, ceo, potpun. buzalak (tur. bozulmak biti napušten) imanje bez vlasnika, napušteno zem­ljište, ničija zemlja buzdovan (tur.  bozdogan)  vrsta  starinskog oružja, topuz; fig. glupak. cagrije (tur.  sargy koža) korice  sablje  ili noža, nožnice. ceribaša (tur.  ceriba§i)  1. ciganski glavar  ili starešina;  2. zapovednik odreda  neredovne turske vojske; 3. konjanik. cicijašiti (tur.) biti cicija, tvrdičiti, škrtariti. Čifutin (hebr., tur.) v. Čivutin. Čivutin <Čifut, Čifutin> (hebr., tur.  Cifit,  Cifut)  ime  kojim  su Turci prezrivo nazivali Jevreje; tvrdica. čabuk (tur.) brzo čador (tur. cadir) v. šator. čair (tur. čajyr) livada, poljana, trav­njak, pašnjak, dolina čakija (tur. čaki) džepni nožić, perorez čakmak (tur. cakmak) kresivo, ognjilo. čakšire (tur. pakjir) hlače, pantalone. čalgija (tur.  calgi)  muz. svirka, sviranje; muzički instrument. čalma (tur.  calma)  bela  marama  koju  Turci  i drugi muslimani nose oko  fesa;  zaviti  čalmu fig. poturčiti se, preći u islam. čam (tur.  sat)  1. bor, jela,  smrča;  2. čamac od jelovine. čamac (tur. satas) v. čam 2. čamovina (tur.  sat  bor)  jelove  drvo,  jelovi-na, drvo četinara. čampara (pere.  sagrage,  tur.  calpara)  metalna pređica  ili  lančić  ispod  donje  vilice  konja, koji  vezuje  dva  kraja  đema  i  pričvršćuje đem. čanak (tur. sanak) drvena zdela. čanak (tur.) drvena zdjela čantra (tur. canta) putnička torbica. čantrati (tur.  panta)  čangrizajući  neprestano pričati, gunđati. čapkun (tur.  papkm)  konj  sa  sitnim  i  brzim hodom, ravan konj (koji istovremeno diže obe  desne  pa  obe  leve  noge);  fig. lola, obešenjak, okačenjak. čaprazdivan (tur.  capraz-divan)  u  izrazu: praviti  kome  čaprazdivan  klanjati  se  kome, udvarati se, ulagivati se. čaptija (tur.) svileni rubac čardak (pere.  bag  četiri,  taq  svod,  tur. cardak)  1. velika prostorija  na  spratu istočnjačke  kuće  sa  izbočenim  delom  prema ulici;  2. lepa, obično  dvospratna  kuća, okružena  baštama,  dvorac,  letnjikovac;  3. koš na  stubovima  za  sušenje  kukuruza  u klipovima; 4. stražarnica na državnoj granici. čardaklija (pere.-tur. cardakli) 1. velika soba na  spratu  sa  dobrim  vidikom;  2  vinova loza koja se penje uz stubove i oko kuće. čarka (pere.  6'agpa,  tur.  parka)  2. puškaranje između prednjih,  netaknutih  delova,  radi izazivanja  i  uznemirivanja  neprijatelja,  ili kao počinjanje ozbiljnije borbe. čarkadžija (pers.-tur.) v. čarkaš. čarkaš (pers-tur.  carh  i§i)  vojnik  na prednjem položaju, zametač čarke. čarlama (tur.)  u  izrazu:  udariti  kome  čarlamu podvaliti (kome). čarug (tur. čaryk) opanak čaršav (pere.  6ader  pokrivač,  seb  noć,  tur. farjaf)  stolnjak,  trpežnjak;  plahta  (jorganska, dušečna). čaršija (pere. cfir četiri, su strana, tur. par$i) 1 tržište,  pijaca;  2. poslovni, trgovački  deo grada;  3. trgovački stalež;  fig. javno mnenje svet, neobavešteni,  ne-stručnjaci,  npr „čaršija priča". čatija (tur. čati) rubac, koprena, veo, prekrivač čatma  (tur.  catma)  pleter,  naboj;  kuća  od dasaka i brvana. čatmara (tur. catma) kuća od čatme. čatrlja  (tur.  cati)  mala  sirotinjska  kuća, udžerica. čauš  (tur.  cavu?)  policijski  služitelj,  pandur; državni  dvorski  kurir;  gardist  konjanik  u bivšoj  Turskoj;  danas:  peša-dijski  narednik; kod  nas  u  značenju:  starešina  svatova, šaljivčina u svatovima. čekić (tur.) kladivac, kladivo, bat; jedna od triju slušnih koščica u srednjem uhu čekmedže  (tur.  cekmece)  fioka  za  novac  u dućanskoj tezgi, škrabija. čekrdak (tur. čekirdek koštica) ogrizak voćke (s košticama) čekrk  (tur.  ciknk)  točak,  kolo,  vitlo  (za dizanje uvis izvlačenjem). čelebija  (tur.  celebi)  gospodin  čovek,  lepo vaspitan  čovek;  naročito:  hrišćanin gospodskog  reda;  takođe:  mladi  gospodin, gospodičić. čelenka (tur. čelenk) nakit u obliku per­janice, srebrne, rjeđe zlatne, pričvrš­ćen na kalpaku ili čalmi (odlikova­nje za posječenu neprijateljsku gla­vu); nakit na kapi; glava (šatr.) čelik (tur.  celik) vrsta  tehničkog gvožđa, nado, ocal. čember (tur. čember) veo muslimanskih žena; veliki rubac koji pokriva glavu i čelo do očiju (nosi se uz feredžu); platno, sifon; obruč, šuplje kolo čengel (pere.  cengal,  tur.  cengel)  gvozdena kuka;  kazna  čengela  kazna  na  koju  su Turci  osuđivali  teške  krivce  (sastojala  se  u tome  što  je  osuđeni  visio  zakačen  o gvozdenu kuku dok ne umre). čengija (pere.  ceng,  tur.  cengi)  igračica, kafanska igračice. čengijati (tur.  cengi)  igrati,  plesati,  uvija-ti  se telom, vrckati se. čerga (tur. cerge) 1. ciganski šator; 2. krupno tkana ponjava. čergar (tur. perge) onaj koji živi pod čergom. čeribaša (tur.) v. ceribaša. čerpić (tur.) v. ćerpič. česma (pere., tur. se§te) 1. izvor, kladenac; 2. cev kroz koju ističe voda iz vodovoda. čevra (tur. čevre) četverokutni rubac iz­vezen srebrnim nitima, vjenčani dar češagija (tur. kašagy, s našim česati) česalo; limena četka za timarenje ko­nja i krava čibugdžija (tur. pubukcu) 1. pušač na čibuk; 2. izrađivač čibuka; čibukčija. čibuk (tur. pubuk) šupalj prutić (cev) za lulu. čifte (pere.  gtafte,  tur.  cifte)  par,  dva  komada nečeg; duplo, dvostruko. čifčija (pers.-tur. ciftci) zemljoradnik, težak. čilaš (tur.  gil  at,  mađ.  csillas)  konj  sive dlake, pegav, šaren konj. čimbur (tur.  cilbir,  pirbir)  jaja  spravljena  s kajmakom i belim lukom. čin-čiplak (tur. čyrčyplak) gol golcat; pren. bez igdje ičega činija (pere.  Cin  Kina",  §ini  kineski,  kineske izrade, tur. cini) zdela, naročito por-culanska. činija  (tur.  fivi)  klin,  naročito  drveni  klin; udariti  kome  čiviju  nasamariti,  prevariti koga, podvaliti kome. čirak  (pere.  Mrag,  tur.  cirak)  1.  svećnjak;  2. sluga, šegrt. čitluk  (pers.-tur.  ciflik,  ciftlUk)  poljsko imanje, vrsta feudalnog poseda koji obrađuje gospodar sam ili preko čifčije; čiftlik. čiviluk (tur. pivilik) vešalica za haljine. čivit (tur. čivit) isto što i indigo, modrilo; plavi pigment biljnog podrijetla; pren. zelenaš, lihvar čizma (tur. fizme, mađ. csizma) kožna cipela sa visokom sarom. čizma (tur., mad. csizma) kožna cipela s visokom sarom čoban (pere. Sdban, tur. coban) pastir. čoha (pere. bića,  tur. cuha, cuka) sukno meko  i lepo, bolje vrste, za izradu odeće. čoja (pere. 6Qha) v. čoha. čokanj (tur. čokal) staklenka za rakiju od 1/ 8 litre, 1 dl i 1/2 dl; stabljika kupusa; okomak od kukuruza, klip bez zrna čolak (tur. čolak) jednoruk, sakat čo­vjek, invalid u jednu ruku, bogalj čorba (pere.  fSurba,  surbag,  tur.  curba,  §orba) supa, juha, sa mesom, pirinčem i dr. čorbadžija  (pers.-tur.  corbaci)  onaj  koji  deli čorbu; zapovednik  janičarske  čete;  odlikovani hrišćanin. čoček (tur.  kocek)  igra,  ples;  profesionalni igrač  (igračica)  koji  pri  plesanju  izvode pokrete i trbuhom. čukur (tur.) rupa, jama, jarak, dolina. čuruk (tur. čuruk) nedostatak, mana čutura (tur.  corta  mađ.  csutora)  pljosnata boca, pljoska, obično drvena, sa dubore-zom; vojnička čutura je od metala. Ćaba (arap. Ka'ba koska, tur. Kabe) v. Kaba. ćafir (arap.  kafir,  tur.  kafir)  onaj  koji  ne priznaje  boga,  nevernik  (naročito  kao pogrda). ćage (pere. kagag tur. kagit) hartija; pismo. ćaja (pere.,  tur.  kahya)  1. domaćin, starešina; zamenik,  nadzornik;  2. kolač sa  sirom, kajmakom ili mesom. ćar (pere. kar, tur. kar) dobit, zarada, korist. ćasa (pere.  kase,  tur.  kase)  zdela,  činija, posuda. ćatib (arap.  katib,  tur.  katib,  katip)  pisar; pisac, mudrac, učenjak. ćef (arap. kayf,  tur. keyif) dobro  raspoloženje, dobra  volja,  radost,  veselje,  uživanje; prohtev. ćefil (tur. kefil) svjedok, jamac ćefli (arap.-tur. keyifli) veseo, dobro raspoložen; pri piću. ćehaja (pere. ked kuća, Jjuda gospodar, vlasnik, tur. kahya) 1. poglavica, upravitelj dobara; 2. starešina čobana, katunar. ćeif (arap. kayf, tur. keyif) v. ćef. ćeifli (arap.-tur. keyifli) v. ćefli. ćelav (pere.  kel,  tur.  kel)  bez  kose,  sa  malo kose na glavi. ćelepir (tur. kelepir) ono do čega se do­đe na lak način; pljačka, plijen, dobit ćemane (pere. keman, tur. keman) violina. ćemer (pers.-tur.  kemer,  grč.  kamara,  ngrč. kemeri) 1. muški kožni pojas sa pregradama za  novac,  potpaša;  2. bogato ukrašen  ženski pojas. ćemerli (pers.-tur. kemerli) sagra eno na svod, svedeno. ćenar (pere.  kenar,  tur.  kenar)  obala,  strana, kraj, ivica, kut; vrsta platna. ćenevir (tur. kenevir) konoplja; kono­pac, uže ćenifa (arap.  kanif,  tur.  kenef,  kenif  zaštićen od pogleda) nužnik, zahod. ćepenak (tur.  kepenk)  krilo  od  prozora; kapak ispred dućana; dućančić. ćeramida (gr .  cheramis,  cheramisidos,  tur. keremid) vrsta krovnog crepa. ćerana (pere.,  tur.  kerhane)  zanatlijska radionica,  naročito:  radionica  sapuna  i užarska radionica. ćeresta (tur. kereste) materijal, građa; pribor uopće (za pravljenje nečega) ćerpič (tur. kerpic) nepečena cigla. ćertovi (tur. kertik) pl. urezana i ukrštene grede, balvani na  uglovima  zgrada  sagra-đenih  od brvana. ćerčivo (perz. čarčuve) okvir, oplata, prozorski okvir ćesam (tur.)  sreća;  kupiti  na  ćesam  kupiti  na sreću. ćesatluk (arap.-tur.  kesatlik)  nemanje  novca, novčana kriza, besparica. ćesim (tur.) cijena na veliko, paušal; najam; zakupnina ćesma (tur.  kesme  od  kesmek  seći,  odseći) vrsta veza na šupljike. ćeten (arap. kattan, tur. keten) lan. ćeten-halva (tur.  keten  halva)  vrsta  halve, končana halva. ćevap (arap.  kabab,  tur.  kebap)  komadi  raznog mesa pečeni na ražnju. ćezap (tur.  kezzap,  pere.  tizab  oštra  voda) šalitrina kiselina kao  sredstvo  za  izdvajanje zlata i srebra. ćeča (tur. keča) bijela (albanska) kapa od uvaljane vune ćibur (tur. kibir) oholost, gordost; samodopadljivost ćifta (hebr., tur. cifit, cifut) Jevrejin; kod nas samo u značenju: tvrdica, filistar. ćilibar (tur.  kehruba,  kehlibar,  pere.  kahruba  ono  što  privlači  slamu)  fosilna  smola koja potiče od četinare, jantar. ćilim (pere.  kilim,  tur.  kilim)  zastirač,  šarenica, za podove  i zidove, sag,  tepih; vrsta kecelje. ćilit (grč.  chleidos  ključ,  tur.  kilit  brava) katanac, lokot. ćiriz (tur.) v. ćiriš. ćiriš <ćiriz> (tur. ciris) obućarski lepak. ćispet (arap. kiswa, tur. kispet) odelo, odeća; nakit. ćitab (arap. kitab, tur. kitab, kitap) pismo, knjiga; zakon, naredba; verska knjiga; ćitap. ćitap (arap.) v. ćitab. ćorav (pere. kur, tur. kor) slep na jedno oko. ćorda (pere. kard nož, tur. gorda, mađ. kard) sablja. ćoriti (tur. ćor) šatr. spavati ćorka (tur. ćor slijep, kome je tamno) šatr. tamnica, zatvor ćorsokak (pere.-arap., tur. kor sokak) slepa ulica;  fig. bezizlazno  stanje,   kritično stanje. ćotek (tur.) v. ćutek. ćotija (tur. kotu) nevaljalac, izrod, nečovjek ćufte (pere.  kufte  od  kuften  istući,  smrviti,  tur. kofte) loptica od iseckanog mesa sa biberom i lukom; pl. ćufteta. ćulav (pere. kulah, tur. kulah) polukružna kapa od uvaljane vune, koja se nosi ispod fesa. ćulbastija  (tur.   kulbasti)  meso  pečeno  na žaru; đulbastija. ćumez (tur. kiimes) kokošinjak; mala kućica, uperila. ćumur (tur. kumur) drveni ugalj. ćup (arap. kiib, tur- kup) velik zemljani sud (za pekmez, kajmak, turšiju i dr.). ćuprija (grč. gephyra, tur. koprii) most. ćurak (tur. kiirk) gornji zimski kaput postavljen i opšiven krznom, bunda, kožuh. ćurdija (pere. kiirte, tur. kiirde) kratak krzneni kaput; dug  ženski  kaput  bez  rukava  od belog, crnog ili crvenog sukna. ćurs (tur. kursu) propovjedaonica, govornica (u džamiji) ćurta (tur.) grudnjak, pršnjak. ćurtauk (tur.)  bolest  živine  koju  dobiva  za vreme sparivanja. ćurčija (tur. kurkcu) krznar, kožuhar, zanatlija koji pravi predmete od krzna. ćusegija (tur. kusegi) lopatica za ugljen, za žeravicu ćuskija (tur. kiiskii) gvozdena poluga; pijan kao ćuskija trešten pijan. ćustek (tur.  kostek)  sveza,  spona  kojom  se sapinju noge konju, bukagije, negve. ćutek (tur. kotek) batina, šiba, štap; udarac. ćutuk (tur.  ktituk)  panj,  klada;  po  Vuku: gomila, buljuk, četa. ćuvik (pere. kuh, tur, kfth) brežuljak. Dorćol (tur.  dort  yol  raskršće,  mesto  gde  se sastaju  četiri  puta)  naziv  jednog  dela Beograda. dada (tur.) majka, sestra, ili uopće starija žena; naziv odmila za dadilju dadilja (tur. dada, dady) dojilja; žena koja čuva djecu; guvernanta dag (tur.  dag)  brdo,  planina,  gora;  zemlja koja ništa ne donosi; up. Karadag. dahija (tur.  dayi  ujak,  junak,  janičarski starešina)  silnik  koji  je  nedisciplino-van  u odnosu  na  vlast  i  državne  zakone,  a  tiranin prema narodu. dahiluk (tur.  dayihk)  dahijska  vlast,  nasilne, zulum. daidža (tur. dajy) ujak daire (arap.  da'ira  krug,  tur.  daire)  muz. vrsta udaračkog instrumenta  —  udaraljka obruč  s nategnutom kožom  i praporcima po ivici; def. dajak  (tur.  dayak)  potporanj; motka;  dugačak štap za potiskivanje rečnog čamca. dalak (tur. dalak) l. slezina; 2. otok slezine. dalga (tur. dalga) talasi, talasanje. dalkilič (tur. dalkilič gola sablja) pripadnik nekadašnjih turskih oružanih snaga (glavno oružje bila mu je sablja damar (tur. damar) krvna žila. dana (tur. dava) parnica, tužba, potraži-vanje. danila (tur.) kap, paraliza, apopleksija dara (tur. dara) težina materijala  za  pakovanje koja  se  odbija  od  celokupne  (bruto)  težine neke robe. darmar  (pere. tarmar, tur. tarumar) zbrka, nered, metež. davudžija (tur. dabaci) tužilac, žalilac. def (arap. daff, tur. def, tef) v. daire. degenek (tur. degnek) batina, udarac batinom po tabanima. degmati se (tur. degmek) hrvati se, opirati se deli (tur. deli) lud, mahnit; hrabar, smeo, sr an; im. delija. delibal  (tur.)  otrovni  ili  opojni med  koji  pčele kupe  sa  biljke  Daphne  pontica  na  Crnom moru. delibaša (tur. delibasi) starešina delija. delija (tur. deli, junak)  1.  turski  konjanik;  2. junak. delikanlija  (tur. delikanh) mlad  momak, mladić plahe krvi. dembel  (pere. tenbel, tur. tembel) lenština, neradnik. dembelija  (pere.,  tur. tembelhane) zemlja  dembela. demek (tur. dernek) dakle, recimo, na primer; što bi se reklo... demir (tur. demir)) gvožđe,  željezo;  demirkapija gvozdena kapija. dernek (tur.  dernek,  dirnek)  sabor,  vašar; veselje, svadba. dert (pere.  derd,  tur.  dert)  tuga,  žalost,  jad, briga, bol. derviš (pere.  derwis,  tur.  derviš)  pripadnik derviškog reda, sekte (tarika). dever (tur. devir krug, obrat; vrijeme) 1. muka, tegoban život, teškoće, patnja, nevolja, jad; 2. doba, vrijeme, okolnosti; 3. događaji puni nevolje dežmek (tur. dešmek) onizak, zdepast i nezgrapan čovjek diba (pere.  diba,  tur.  diba)  svilena  tkanine protkana zlatom. dikiš (tur.) obrub, šav, ukras, šara dilber (tur.  dilber,  pere.  dil  srce,  ber  od burden nositi) dragan,  lepotan, miljenik, onaj koji privlači i osvaja srca. dilkuša (tur.) ptica (papiga, slavuj) dimije (tur.  dimie,  grč.  dimitos)  ženske  široke čakšire  koje  se  nose  umesto  suknje;  up. šalvare. dimirbaš (tur. demirbaš) imovina dimiskija (arap. Dimišq-iyy, tur. dimiski) sablja kovana u Damasku, u srednjem veku. din (pere.,  tur.  din)  3. vera (obično muslimanska), islam. din-dušman (pere.,  tur.  dindusman)  verski neprijatelj,  zakleti  neprijatelj,  zakleti protivnik. dinsuz (tur. din vjera, syz bez) bezvjerac, bezbožnik, ateist direk (tur. direk) greda; drveni stub. dirinpiti (tur. der renc, pere. der u, reng muka, tegoba) mučiti  se,  raditi  težak  posao  bez odmora. div (pere.  diw,  zao  duh,  đavo,  tur.  dei)  mitološko biće: gorostas, gigant, oličenje  jakosti  i snage. divan (pere. diwan, tur. divan)  turski državni savet;  tajni  savet  bivših  sultana;  carinarnica; popis poreskih obvezni-ka; istočnjačke sofa s jastucima  (za  sedenje  i  spavanje);  lit. zbirka spisa ili  članaka,  naročito  pesama  (npr. Geteov: „Zapadno-istočnjački divan"). divit  (arap.  dawat,  tur.  divit)  pernica  sa mastionicom zajedno. dizdar  (tur.  dizdar,  pere.  diz  tvrđava,  dar  od dasten  držati,  imati)  zapovednik  tvrđave utvrđenog grada, gradski zapovednik. dizgin  (tur. dizgin)  jedan od dva kaiša na uzdi kojim  kočijaš  ili  jahač  upravlja  konjem odnosno konjima; kajao. dogramadžija (tur. dogramak isjeći, izdrobiti) stolar, drvodjelja, rezbar dogramadžiluk (tur. dogramak isjeći, izdrobiti) stolarski zanat, stolarstvo doksat (tur. doksat) vrsta balkona, tj. izbočeni dio prostorije preko vanjskog zida dolama  (tur.  dolama)  vrsta  starinske  muške  i ženske  nošnje  od  čohe  sa  dugim  rukavima koji su zatvoreni ili razrezani. dolap, dolaf (pere. dulab, tur. dolap) l. ormar sa policama, u zidan ili pričvr-šćen uza zid; 2. uređaj  za  navodnjavanje  —  točak  koji pokreće konj; 3. sanduk, kovčeg. dome (grč. demati, tur. demet) naramak, snop. dorat (tur. doru at) konj mrke boje, mrkov. dosluk (pere.-tur. dostluk) prijateljstvo. dost (pere. dost, dust, tur. dost) prijatelj. dova (tur. deve) kamila. dova (tur. dua, arap. du'a) molitva; blagoslov. dram (grč.  drachme,  tur.  dirhem)  turska  mera za težinu, = 1/400 oke, tačnije 3,207 g. dramlija  (grč.-tur.  dirhemli)  krupna  sačma  za patrsne levačkih pušaka. drangulija (tur. dirhem mrvica, trun, gururlu koji se kiti, ponosi) sitan nakit ili sitnica uopće dud (tur.  dut,  pere.  tut)  drvo  iz  fam. Mogaseae, murva; beli i crni dud. duduk (tur. dudiik) l. čobanska svirala, frula; 2. fig. ograničen čovek, glupak, blesan; trom, lenj čovek, lenština. dulek (tur.  dolek)  tikva,  bundeva;  mala  nenarasla tikva, tikvica u vrtu. duman (tur. duman, tuman) dim, magla, prašina; pren. uznemirenost, briga, zamišljenost dumendžija (tur. dumenci) kormilar, krmanoš. dunalma (tur. donanma) turski narodni praznik koji se slavio sedam dana i sedam noći (posle velike pobede, kad bi se  rodio princ,  sultanov prvi ulazak u grad, itd.). dundar (tur. dumdar, mađ. dandar) zaštitnica (u vojsci); komandant zaštitnice; rezerva. dunum (tur.  doniim)  komad  zemlje  od  1000  t2, dulum. dunđer (pere.  durger,  tur.  diilger)  starinski stolar  i  graditelj  (drvodelja,  tesar  i  zidar istovremeno); dunđerin. durati (tal. durare trajati, tur. durmak trpjeti) 1. trajati, ne prestajati; 2. trpjeti, podnositi, ustrajati; 3. životariti durbin (pere.  durbin,  tur.  durbiin)  optički instrument za osmatranje udaljenih predmeta; može biti za jedno oko (monokula-ran) ili za oba oka (binokularan). dustabai (tur.  diiztaban)  ravan  taban,  ravno stopalo;  onaj  koji  ima  ravno  stopalo,  dusta banlija. dušek (tur.  do$ek)  vunena  postelja  (madrac) koja se, u vreme dok još kreveti nisu ušli u upotrebu, stavljala na pod i na njoj se spavalo. dušman, dušmanin  (pere.  dušmen,  tur.  dii?man)  neprijatelj,  protivnik;  din-dušman verski neprijatelj, zakleti neprijatelj. duvak (tur.  duvak)  pokrivač  kojim  se  pokriva nevesta kad je vode mladoženjino} kući. duvan, duhan  (arap.  duhan,  tur.  duhan  dim, para)  biljka  iz  porodice  pomoćnice;  osušeni listovi služe za pušenje. duvar (pere. diwar, tur. duvar) zid. dugme (pere.  tukme,  tur.  diigme)  puce  na odevnom  predmetu;  tapka  za  zvonce,  tapka na kakvom aparatu. dućan (tur. dukkan) trgovačke radnja džaba (tur. caba) pril. besplatno, badava; džabe. džabija (tur. džabi) za vrijeme turske uprave: ubirač državnih i vakufskih prihoda džada (arap. gadda, tur. cadde) put, drum. džak (mad. zsak, tur. džag, džak) vreća džaltara (tur. džalib koji privlači na sebe) nemoralna žena, bludnica, prostitutka džam (pere.  gam,  tur.  sat)  okno,  prozor, staklo. džamadan, džemadan (tur.) 1. prsluk vezen srebrom i svilom; 2. kovčeg, prtljaga džambas (pere.  ganbaz,  tur.  cambaz) poznavalac i ljubitelj konja; onaj koji dresira konje;  veštak  u  jahanju;  trgovac  konjima; fig. prepredenjak, varalica. džamija (arap.  gaml,  tur.  cami)  veća muslimanska  bogomolja,  bogomolja  prvog reda  u  kojoj  se  uči  kotbah  (za  razliku  od mošeje, manje bogomolje). džan (pere. gan, tur. sap) duša. džanarika (pers.-tur. sap erig1) vot. vrsta šljive, Prunus cerasifera,  džana;  plod  joj  je crvenkast i okrugao. džandrljiv (tur.) sklon svađanju. džanum (pers.-tur.  canim)  dušo  moja,  srce moje! džeba (tur. džebe) 1. vrsta oklopa; 2. oružje, naoružanje džebana (pere.  gebehane,  tur.  cebhane)  barut  i olovo, municija; džebhava. džebedžije (arap.-tur. cebeci) rod vojske u staroj Turskoj za  čuvanje  i  transport  oružja  i municije. džebelija (pere.  gebe,  tur.  cebeli  bojni  oklop) konjanik  koga  je  spahija  stare  Turske  bio obavezan  da  naoruža  i  povede  u  rat  o  svom trošku. džeferdar (pere.) v. dževerdar. džehenem (tur. džehennem) pakao dželat (arap. gallad,  tur. cellat, cellad) krvnik; čovek koji izvršava smrtne presude. dželebdžija (arap.-tur.  celepci)  trgovac  stokom; odgajivač stoke, stočar; dželepčija. dželep (arap.  galab,  tur.  celep)  čopor  goveda, stado; povorka  robova koje  su Turci  izgonili na trg radi prodaje. dželepčija  (arap.-tur.  celepci)  v.  dželebdžija. džemat (arap.  ga'ma'a,  tur.  cemaat) muslimanska  verska  opština,  parohija; zajednička molitva muslimana. džeme (tur. džemi) družba, skupina džemla (tur. džemre) promjena džemijet (arap.  gam'iyya,  tur.  cemiyet) udruženje, društvo. dženaza (arap.  ganaza,  tur.  cenaze)  kod muslimana: 1. molitva za dušu umrloga; 2. pogreb, sprovod. dženem (arap.,  tur.  cennem)  muhamedanski pakao. dženet (arap.  ganna,  tur.  cennet) muhamedanski raj. džep (arap.  giayb,  tur.  ser)  platnene  kesica prišivene u odelu za nošenje sitnih stvari. dževahir (tur.) dragi kamen; dragocjenost dževerdar (pere.  gewerdar,  tur.  cevherdar) vrsta  starinske  puške  koja  je  ukrašena sedefom  i  dragim  kamenjem,  damaška puška; džeferdar. džezva (arap.  gadwa,  tur.  cezve)  posuda  s dugom drškom za kuvanje kafe. džidža (tur.  cici)  dečija  igračka;  imitacija pravog nakita. džigerica (pere.  giger,  tur.  ciger)  pluća  (bela džigerica) i jetra (crna džigerica). džihad (tur. džihad) kod muslimana: sveti rat, rat za obranu vjere džilit (arap. giarid, tur. cilit, cirit) kratko koplje od elastičnog palmovog drveta, kojim arapski konjanici vično  rukuju  i  kad  su  im  konji  u najvećem trku. džilitati se  (arap.  garid,  tur.  cilit)  bacati  džilit; fig. razmetati se, besneti. džimrija (pere. gimri, tur. cimri) tvrdica, cicija. džin (arap.  ginn,  tur.  cin)  2. mit. u verovanju muslimanskih  naroda:  vrsta  dobrih  i  zlih duhova,  obdarenih  natprirodnom  snagom  i sposobnošću  da  se  učine  nevidljivim;  div, gorostas, orijaš, ispolin. dživar (arap. giwar, tur. civar) okolina naselja, predgrađe;  krvnika  koju  nije  plaćalo  samo mesto  gde  je  krv  pala,  nego  i  sva  okolna mesta (u Srbiji, za vreme Turaka). džukela (tur. džuhela) otrcan pas; pren. ljenivac; lopov džuma (arap.  Cita',  tur.  sita)  muslimansko klanjanje petkom. džumbus (pere.  gunbiSI,  tur.  cumbu?)  zabava, igra; nered. džumhur (arap.  gumhur,  tur.  cumhur)  narod, masa; skup, skupština, sastanak. džumhurija (arap.  gumhuriyya,  tur.  cumhuriyet) republika. džumle (arap.  gumla,  tur.  cumle)  pril. sve, ukupno, svi zajedno. džura-dogan (tur.) zool. ptica grabljivica (npr. sokol) koja je uvježbana za lov na druge ptice daiz (tur.) dopušteno đaur (tur.  gaur,  gavur)  nevernik,  krivovernik, jeretik  (pogrdno  ime  kojim  Turci  nazivaju hrišćane); đaurin. đaurin (tur.) v. đaur. đebra (tur.  gebre)  kesa  od  kostreti  koja  se navuče  na  ruku,  pa  se  onda  timare  i  čiste konji. đedželuk (tur.  gecelik)  spavaća  kapa;  vrsta muške  pidžame;  duga  muška  kućna  haljina, noćna haljina. đeisija (tur.  giysi  od  giymek  obući)  odelo, košulja, preobuka. đel! (tur. gel od gelmek doći) dođi, hodi, priđi! đem (tur. gem) žvale, uzda, gvožđe na uzdi što ga konj drži u ustima. đemija (tur. gemi) lađa, brod. đenaza (tur. cenaze ← arap. ǧenāzä)  molitva  za  umrlog  kod muslimana; dženaza. đene (tur. yine) opet, i opet; đene-đene prilično, tako-tako. đeram (grč.  geranos  ždral,  tur.  germek)  naprava,  poluga  za  izvlačenje  vode  iz  bunara, takođe bunar  sa ovakvom napravom; poluga kod velikih dizalica, vaga; rampa. đerdan (pere.  girdab,  tur.  girdap  vrtlog, brzica) 1. fig. opasno mesto, teška situacija; 2. klisura na Dunavu,  najveća  u Evropi  (duga oko 150 km). đerdan (tur. gerdan vrat) grlo, guša, prednji deo vrata; nakit što ga žene nose o vratu. đerdek (tur.  gerdek)  soba  u  kojoj  mladenci provedu  prvu  bračnu  noć;  ložnica;  prva bračna noć. đeriz (tur. geriz, pere. kariz) kanalizacija. đerz (pere. giirbuz odvažan, okretan, juna-čan) soko, mlad  jastreb;  kod  nas:  momak, naročito momak za ženidbu. đerček (tur.  gercek)  doduše,  zapravo,  uistinu, zbilja. đerđef (tur.  gergef  od  germek  rastegnuti, potegnuti)  drvena  naprava,  okvir  okruglog  ili četvrtastog  oblika  na  koji  se  razapne  platno po kome se veze. đevair (tur.  cevahir,  arap.  gawahir)  nakit, drago kamenje, dragulji. đevrek (tur.  gevrek)  vrsta  peciva  u  obliku kolutića. đevđir (tur.  kevgir,  pere.  kef  pena,  giriften uhvatiti,  uzeti)  metalna  ili  zemljana  po-suda za ceđenje, cediljka. đečerma (tur.  gecirme)  grudnjak  bez  rukava, prsluk, jelek. đidija, đide  (tur.  gidi)  obešenjak,  živahan mladić, junak. đilas (arap.  dilaz)  l.  borba,  sukob,  bitka;  2. trkač, skakač; 3. raspusnik, razvratnik. đogat (tur.  gok  plav,  otvorene  boje,  bistar,  at konj)  konj  bele  boje,  belac;  fig. neznalica, glupak. đogatast (tur.) bele boje, bele dlake, beo. đogin (tur.) v. đogat. đoja (tur. guya, pere. guya) kobajagi, tobože. đon (tur. gon koža) potplat; don-obraz nepošten čovjek đornut (tur. kormek) mrtav pijan,  trešten pijan, pri piću. đornuti se  (tur.  kormek)  napiti  se  kao  tresak,  i đor  ćutuk  (tur.  kor  kotek)  mrtav  pijan,  pijan kao tresak. đozluci (tur. goz oko) naočale đubre (tur. giibre) gnoj, smeće, stajno gnojivo. đugum (tur. giigum) bakreni sud za vodu. đul (pere. gul, tur. giil) ruža, ružica. đul-baklava (pere. giil baklava) vrsta kolača koji ima oblik ruže. đul-behar (tur. giil ruža, bahar miris) rascvjetana ruža đulabija (pere. gul  ružica, ab voda) vrsta  slatke crvene  jabuke  koja  je  veoma  sočna;  vrsta slatkih kolača. đulbek-dova (tur. giilbank glasno odobravanje) zajednička glasna molitva đule (tur.  giille,  giirle)  topovske  tane,  zrno, metak. đulgandže (pere.) ružin pupoljak. đulistan (pere.  gulistan,  tur.  gulistan) ružičnjak, gradina sa ružama, leja od ruža. đulić (tur.  gill) mlada  ruža,  ružin  pupoljak;  up. đul. đulnar (arap.) šipak, šipkov cvet, trešnja. đulsa (pere.-tur. giilsuyu) ružina voda. đumišli (tur. gumuslii) od srebra, srebrn. đumruk (tur. gumriik carina)  trošarina, carina; taksa za prolaz. đumrukane (tur.  giimriikhane)  trošarinska stanica, carinarnica. đumrukčija (tur. gumrukcii) trošarinac, ca-rinik. đunija (tur.  giiniye)  spoljašnji  izgled,  oblik; sredstvo, način. đuture (tur.  gotiiru)  sve  ukupno,  sve  zajedno,  u celini, jedno na drugo. đuvegija (tur. giiveyi) mladoženja, muž. đuveglija (tur.) v. đuvegija. đuvendija (tur.  giivende)  raskalašna  žena, bludnica. đuvez (tur. gvivez)  rumen,  tamnocrven, crvenoljubičast. đuveč (tur. giivec)  l. vrsta  jela: meso pomešano sa  pirinčom,  lukom  i  dr. koje se  peče  u zemljanom  sudu;  konzervirano  meso pomešano  sa  raznim  povrćem;  2. zemljani sud u kome se peče đuveč i slična jela. đuvegija (tur. giivegi) zaručnik; mladoženja đuz (arap.) trideseti deo Kurana. đuzel (tur.  giizel  lep)  lep,  elegantan,  kitnjast, divan, gospodski; lepotica, dragana. edepsuz (tur. edepsiz) prid. neodgojen, neuljudan; im. loš čovjek, pokvarenjak Engil (tur.) naziv Novog zaveta u Koranu. efendi (grč.  authentes  neograničen  gospodar, BOK.  afthendi,  afendi,  tur.  efendi)  gospodin, gospodar,  titula  koju  Turci  daju  učenim ljudima,  naročito  sveštenicima,  pravnicima, službenicima;  rejs-efendi  turski  državni kancelar i ministar spoljnih poslova. efendija (tur. efendi) v. efendi. efta (tur. hafta) sedmica, sedam dana. egav (tur. egri) kriv, iskrivljen, krivonog. egbeta (arap. ayba, tur. heybe) pl. bisage. ege (tur. ege) oruđe za brušenje pila, noževa i si.; brus, turpija, rašpa egendija (tur.  egindi)  prah  ili  strugotina  od metala. egrek (tur. egrek jarak) ograđen prostor na otvorenom polju u kojem se ljeti čuva stoka; pojata, tor, obor eglen (tur.  eglen)  razgovor  radi  zabave,  zabava, provođenje vremena. ejalet (tur. eijalet) oblast u bivšoj Turskoj, kojoj je stajao  na  čelu  jedan  činovnik  (valija, mutesarif) sa  titulom paša, zbog čega  se zvala i  pašaluk;  delila  se  u  više  sandžaka;  posle 1865. više elajeta sačinjavale je jedan vilajet. ejluk (tur. ejlemek činiti) dobro djelo, plemenit čin; dobrota uopće ejvala (tur.  eyvallah)  reč  koja  se  upotrebljava kao  pozdrav  pri  rastanku:  zbogom,  uzdravlju;  kao  zahvaljivanje:  hvala,  Bog  ti platio! ekmedžija (tur. ekmekfi) pekar, hlebar. ekrem (arap.  akram,  tur.  ekrem)  najveći, najplemenitiji, najmilostiviji. ekser (tur. ekser) gvozdeni klin, čavao. eksik (tur.  eksik)  nepotpun, manjkav,  faličan neispravan. elčija (tur.  elci)  diplomatski  predstavnik, poslanik,  izaslanik,  ambasador;  pismonoša, poštar. elverum (tur.) prikladan, povoljan, pogodan, tj. koji odgovara željama emin (arap.  amin,  tur.  emin  siguran,  veran, pouzdan)  visoki  činovnik  u  nekadašnjoj Turskoj;  zakletva  (emin  ili  jemin  učiniti zakleti se). emir (arap.  amfr,  tur.  emir)  arabljanski poglavica,  vladalac,  knez;  zapovednik  i guverner osvojene pokrajine. enam (tur. Enam naziv šeste sure iz Kur'ana) knjižica koja sadrži citate iz Kurana i nosi se kao hamajlija enđa (tur.  yenge)  »sena  koja  vodi  mladu  u mladoženjinu kuću, starija jetrva;./en£a. erbab (tur. erbap) stručnjak, znalac, vještak, sposoban čovjek, majstor ergela (pere. hargele, tur. hergele)  l. odgajalište konja,  stočarska  ustanova  za  unapređenje konjarstva; 2. čopor, krdo, mnoštvo (najčešće konja). erir (tur. harir) svileno platno. erzak (arap. arzaq, tur. erzak) hrana, jelo. erćek (tur. erkek) muško; mužjak kod ptica. erćelije (tur. ersekli) pl. toke. esap (arap.  hisab,  tur.  hesap)  račun;  broj; procena. esapiti (tur.  hesap)  l.  računati,  brojati,  ubrajati; 2. misliti, smatrati, pretpostavljati. esmer (tur.) crnomanjast, crn esnaf (arap.  asnaf,  tur.  esnaf)  nekadašnja staleška  organizacije  zanatlija  iste  strune; član esnafa, zanatlija. eser (tur.) 1. biljeg, znak, trag; 2. djelo, učinak espap (arap.  asbab,  tur.  espap,  esbab)  roba, proizvod za tržište, predmet trgovine; odeća. ešak (tur. ašk) uzbuđenje, zanos ešek (tur. e$ek) 2. magarac. ešekluk (tur.  eseklik)  magareći  posao, magareća posla, magareština. eštraf (tur.) odličnici, uglednici; plemstvo, aristrokracija evala! (tur. ejvallah) sjajno, bravo!; pozdrav: zbogom, do viđenja; zaista evendel (tur.) oduvijek, od pamtivijeka evenka (pere.  awenk,  tur.  hevenk)  grožđe obešene radi sušenja i čuvanja za zimu. evet (tur. da, tako je!) potvrđivati, odobravati pristajati, amenovati, suglašavati se evlad (arap. awlad, tur. evlad) deca, porod. evlek (tur.  evlek)  mera  za  površinu,  1/4  dunuma. evlija (arap. waliyy, tur. evliya) svetac, svetitelj, božji ugodnik. evza (tur.  ecza,  arap.  egza)  l.  kapsla,  čahura, upaljač;  2. hemijsko jedinjenje,  lek;  evza-džana= apoteka. ezan (arap.  adan,  tur.  ezan)  poziv  na molitvu, koji mujezin upućuje s minareta. ežder (tur.) 1. zmaj, neman, aždaja; 2. vrsta ženskog pojasa s ukrasima u obliku zmaja ili zmije Fatima (tur.  Fatime,  Fatma,  arap.  fatam odbiti  dete  od  sise)  ime  četvrte  kćeri Muhamedovo, žene Ali-kalifa. fajda (arap.  fa^a,  tur.  fayda)  korist,  dobit; vajda. fakir (arap.  faqir,  tur.  fakir)  siromah;  muhamedanski  kaluđer-prosjak,  derviš;  u Indiji:  isposnik-pokajnik  (kome  pripisuju sposobnost  razvijanja  natprirodne  snage,  što postiže  ubijanjem  telesnosti  i  jakim usredsređenjem volje). falake (arap.  falaq,  tur.  falake)  klade,  klada  s užetom u  sredini kojim  se vežu noge krivcu pa mu se udaraju batine po tabanima. falatati (tur. fal gatanje) proricati, pretkazivati, vračati, gatati farisi (arap. -pere. Faris Persija, tur. farisi persijski) najamnička konjica po tvrđavama nekadašnje Turske Carevine, koja se upotrebljavale i za kurirsku službu. fasik (tur.) pokvarenjak fatiha (arap. fatilja otvoriti, osvojiti, tur. fatiha ime  prvog  poglavlja  (sure)  u Ko-ranu,  koje ima  svega  sedam  stihova,  glavna  molitva muhamedanaca,  muslimanski  „očenaš" molitva za dušu umrlih. felah  (arap.  fallah,  tur.  fellah)  arabljanski, naročito egipatski seljak (zemljoradnik). fenjer  (grč.  phanari,  stgrč.  phanarion,  tur. fenar)  svetiljka,  ručna  svetiljka,  staklom  ili na  drugi  način  uokvirena,  u  kojoj  gori  sveća ili petrolej. feredža  (arap.  farag  uteha,  tešenje,  tur.  fera se) dugačka gornja haljina muslimanki. ferman (perz.) pisana naredba tur. cara, carska dozvola (patent); putna isprava; imenovanje, ukaz fermen  (tur.  fermen)  vrsta  kratkog  muškog prsnika koji se ne zakopčava,  izrađuje se od čoje i ukrašava gajtanima. fes  (tur.  fes,  arap.  F'as,  po  gradu  Fesu  u Maroku  gde  je  izrađivana)  kapa  zatvorenocrvene  boje  sa  kićankom  ili  bez  nje,  od 1826. god. u Turskoj  uvedena  kao  vojnička kapa,  umesto  čalme,  a  potom  postala  i narodna. fetva (arap.  falwa,  tur.  fetva)  1. pravio rešenje turskog muftije o nekoj spornoj stvari, naročito o  slučaju  koji  nije  zakonom predviđen;  2. pismeno mišljenje  muftije  o tome  da  li  je  nešto  dopušteno  ili  nije  po islamskim  verskim  propisima;  3. osnaženje neke presude  od  strane  velikog  vezira,  bez kojeg se ne može izvršiti smrtna kazna. filar (tur. filar) pl. vrsta ženske obuće; ranije', vrsta janičarske obuće. fildiš (arap.-tur. fildi§i) slonova kost, slonovača. fildžan (pere.  pingan,  arap.  fingan  tur. fincan) šoljica za crnu kafu (bez drške). firaun (arap.  Fira'wn  Faraon,  tur.  firavun) Rom, Ciganin (i kao pogrda). fistan (grč.  phossaton,  pere.  fistan,  tur. fistan) suknja, suknjica. fitilj (arap. faffl, tur. fitil) gajtan za paljenje (mina); žižak, stenjak (u sveći, lampi). fišek (pere., tur. fi^ek) naboj za pušku, metak; kesa od hartije u obliku levka. fišeklija (pere., tur. figekli) voj. kožni pojas sa pregracima u  kojima  stoje  naboji,  fišeci  za pušku; kožna torbica za metke. fortati (tur.)  vući  nekoga  za  nos,  ismevati  se kome; vortati. frenga (tur. frengi illeti evropska bolest) med. v. sifilis. fukara (arap.  fuqara',  tur.  fukara)  sirotinja; nikogovići, ološ. funduk (tur. fyndyk) lješnjak funjara (tur. funun ništica, nula) 1. ništarija; 2. šatr. bolestan, klonuo, mršav čovjek fursat (tur. firsat) zgoda, prilika, prigoda, pravi trenutak furset (tur. furset) smjelost, hrabrost, samopouzdanje furuna (grč. fotirnos, tur. furun, firm) peć. gaip (arap.  ga'ib,  tur.  gayb,  gayp)  ono  što  je nevidljivo, skriveno, tajno; duhovna stvar; gajb. gajde (arap.  qai'da,  tur.  gayda)  nuz. narodni muzički duvački  instrument;  sastoji  se  iz kožnog meha, duvaljke kojom se duva u meh i  cevi  kroz  koju  izlazi  vazduh,  stvarajući zvuk; up. gadlje. gajret (arap.  gayra,  tur.  gayret)  revnost,  srčanost, plemenitost. gajtan (grč.  gaietanćn  tur.  gaytan,  kaytan)  1. pamučna ili svilena upredena ili pletena vrpca za porubljivanje  i  ukrašavanje  odeće; 2. dve ili više izolovanih žica za sprovođenje električne struje, spletenih slično vrpci; 3. fig. tanak mlaz. ganiluk (arap.-tur. ganilik) bogatstvo, obilje. gargija (tur. kargi) koplje. gazal, gazel  (arap.  gazal,  tur.  gazel)  vrsta arapsko-persijske  lirske  pesme,  poglavito ljubavne,  koju  je  naročito  negovao  persijski pesnik Hafis. gazavat (tur. gaza, gazve) kod muslimana: "sveti rat protiv nevjernika"; džihad gazela (tur. gazel) lirska ljubavna pjesma od 8 do 13 stihova (podrijetlom iz Perzije); ljubavna, lirska poezija uopće gaziluk (tur. gazi heroj, junak)) ratno junaštvo; pren. obijest, hvalisavost gedal (tur.)  rat  protiv  nevernika,  „sveti  rat" muhamedanaca. gejik (tur.) jelen gondže (tur. gonče, konca) pupoljak ili časka cvijeta; pren. nešto drago, milo, lijepo guba  (arap.  quba,  tur.  kuba)  poznata  kožna bolest, lišaj, lepra. gulanfer (arap.-pere. gulambare, tur. gulam-rage homoseksualac)  beskućnik,  skitnica, probisvet; spadalo, mangup. gungula  (pere.  gulgule,  tur.  sulgule)  gužva, metež; gomila, mnoštvo; buka, vika, graja. gurabija  (arap.  gurabiyya  ptičji  kolač,  vranin kolač,  tur.  gurabiye)  1.  kolačić  od  brašna, jaja,  šećera  ili meda  i masla.  2.  vrsta  sitnih zimskih dinja. hàber  <àber> (tur. haber arap. ← ḫabär) 1.  glas.  vest, poruka; 2. saznanje, pojam; mar, osećaj. habernik  (arap.  habar,  tur.  haber)  1.  vesnik, glasnik; 2.  top, puška na uzbunu; haberdar habernjača. habronoša (arap. habar,  tur. haber) dosta-vljač, potkazivač. hadis (arap.  hadit,  tur.  hadis)  muslimanska tradicija,  izreke  i  dela  koja  se  pripisuju Muhamedu  ili  njegovim  najbližim saradnicima. hadum (arap. hadim, tur. hadum) uškopljenik, evnuh; sluga. hadžija (arap.,  tur.  haci)  musliman  koji  je putovao  da  se  pokloni  svetim  mestima  u Meki; pravoslavni hrišćanin koji je putovao u Jerusalim  o  velikom  postu  i  Uskrsu  da  se pokloni grobu Hristovu, hodočasnik. hadžiluk (arap.-tur.  hacihk)  putovanje  na poklonjenje sv. mestima (u Meku i Jerusalim) hodočašće. hafija (tur. hafije tajna) špijun, detektiv hafiz (arap.,  tur.  hafiz  čuvar)  kod muslimana: onaj  koji  zna  napamet  ceo  Koran  ili  druge čuvene pesme; počasno ime naučnika. hajvan (arap.  haywan,  tur.  hayvan)  životinja, stoka. hajvar (tur.  hayvar)  ajvar;  kavijar,  posoljena ikra. hak (arap.  haqq  pravo,  istina,  tur.  hak)  ono  što je  pravo,  što  je  pristojno;  plata;  porez, namet. hakik (tur.) v. akik. hakim (arap.  hakim  onaj  koji  sudi,  tur. hakim) mudrac, filozof;  titula  lekara i sudije; up. hećim. halka (arap.  Ijalqa,  tur.  halka)  beočug, prsten,  zvekir;  viteška  igra  gađanja  beočuga kopljem; alka. halkar (arap.  Ijalqa,  tur.  halka)  igrač  halke;  v. halka. halva (arap.  halwa,  tur.  helva)  orijentalski slatkiš  od  meda,  niehepa,  skrobnog  brašna, masla  i dr.; ćeten-halva poslastica od  lanenog semena i drugih sastojaka; alva. hambir (tur. hampa, hempa družba) povorka, niz, skupina (ljudi ili životinja) hametice (arap.,  tur.  ammeten  sve,  sav)  pril. potpuno, sasvim;  potući  hametice  potući  do nogu. han (pere. han, hane, tur. han) kuća, svratište i prenoćište, gostionica. handžar (tur. hancer) kratak mač. handžija (pers.-tur.  hanci)  sopstvenik  hana, gostioničar, ugostitelj. hanuma (tur. hanim) gospođa. haps (arap. habs, tur. hapis) zatvor, pritvor. harabatlija (tur. harabati) 1. rasipnik; boem, pijanac; 2. trošna i zapuštena kuća harambaša (arap.-tur.  harami  ba?i)  vođa hajduka. haramija (arap.,  tur.  harami)  razbojnik, kradljivac. harač (arap.  tur.  harac)  glavarina;  godišnji danak koji su plaćali nemuslimani u bivšoj Turskoj; izdatak, trošak. harem (arap.  đagat,  tur.  harem)  1. mesto gde nije  svakom  slobodan  pristup  (npr.  hram  u Meki);  2. naročito odvojeno  odeljenje  u muslimanskoj kući u kojem borave žene hasna (arap.,  tur.  hasna,  mađ.  haszon)  korist, dobit. hat (tur.) v. at. hatalija (tur. hatalv) osoba koja donosi nesreću hatar (arap. tur. hatir) obzir, ljubav, naklonost, milost, ćef. hatib (tur.) 1. propovjednik, imam, muslimanski vjeroučitelj; 2. govornik uopće hatišerif (tur.  hatti^erif,  arap.  hatt  pismo,  sarif časni,  plemeniti)  svojeručno  pismeno naređenje sultanovo koje mora odmah da bude izvršeno, najviši turski državni dekret. havlija (tur.  havh)  velika  bela meka marama; čupav ručnik, frotir. havra (tur.) židovski hram, sinagoga hazna (arap.  hazina,  tur.  hazne)  blagajna, riznica, kesa. haznadar (arap.-pere.  hazinadar,  tur.  haznadar)  blagajnik,  haznadar-aga  blagajnik, rizničar sultanov. hazurala (arap.-tur.) v. azurala. hašiš (arap. Ija&is, tur. hagi?) opojno sredstvo koje se spravlja od cvetova indijske konoplje; na Istoku ga piju ili puše radi izazivanja pohotljivosti. hedžra (arap.  higra  seoba,  tur.  hicret) preseljenje  Muhamedovo  iz  Meke  u  Medinu (16.  UP  622.  n.  e.),  od  koga  dana muhamedanci računaju svoje godine. helać (tur. helak) propast, nesreća; propalica, upropašten čovjek, neradnik, besposličar, nevaljalac; prid. loš, pokvaren hemšerija (pere.  pet  zajedno,  sehr  grad,  tur. hemgeri) zemljak; fig. drug, prijatelj. hećim (arap.  hakim  mudrac,  filozof,  tur. hekim) lekar. hikjaja (tur. hikaje, hikajet) bajka, legenda, pripovijetka, priča, novela hikmet (tur.) mudrost; čudo, zagonetnost hila (arap., tur. hile) lukavstvo, prevara. hinzir (tur. hynzyr) svinja hir (pere.,  tur.  hire)  samovolja,  ćudljivost, jogunstvo, obest. hisar (arap.) zamak, tvrđava, grad. hisarnik (arap.-tur.) gradić. hodža (pere.,  tur.  Nosa,  pase)  muhamedanski sveštenik. horda (tur.  ordu)  zajednica  od  po  nekoliko porodica  kod  skitačkih  i  levačkih  plemena, fig. divlja, neobuzdana rulja. hordija (tur. ordu) vojska, armija, veliki vojni logor; ordija. hurč (tur.) velika torba s obje strane sedla hurda (tur.) iznutrica zaklanog živinčeta hurija (arap.,  tur.  huri)  naziv  za  lepotice  u muslimanskom  raju  kojima  će  se  verni, posle  smrti,  u  dženetu  naslađivati;  fig. neobično lepa žena, lepotica. hutba (arap.,  tur.  hutbe)  kod  muslimana; propoved  koju  drži  imam  petkom  i  o bajramima. iblis (arap.  iblis,  tur.  iblis)  đavo,  satana starešina  đavola;  biće  natprirodne  veličine džin, div. ibrik (pere. abnz,  tur.  ibrik) bokast bakren sud sa uskim grlom  i poklopcem, za vodu, rakiju i kafu. ibrišim (pere.  ebrium,  tur.  ibrisim)  svileni konac. ićindija (tur. ićindi) večernji sat koji dijeli vrijeme na polovice; treća po redu od pet dnevnih molitava kod muslimana, obavlja se navečer, po zalasku sunca idara (tur. idare) 1. izdržavanje, egzistencija; opskrba; 2. državna vlast ifri (tur.) zao div, demon; pren. veoma ljut, bijesan čovjek iftira (tur.  iftira,  arap.  iftira)  kletva,  obeđivanje, ogovaranje; srebroljublje. ihram (arap. ihram,  tur.  ihram) beli nesaši-veni ogrtač  muhamedanskih  hadžija  koji  idu  u Meku na hadžiluk. ihtijar (arap.  ihtiyar,  tur.  ihtiyar)  star  čovek starac. ildirim (tur. jyldyrym) munja, grom, ratni grom; nadimak sultana  Bajazita  I,  zeta  carice Milice. ilidža (tur.  ihca)  izvor  lekovite  vruće  vode, banja, toplice. ilmihaber (tur.) potvrda da netko nije u braku iltifa (tur. irtifa) utvrđivanje točnog vremena posebnom napravom za mjerenje visine sunca iltizam (arap., tur. iltizam) zakup, arenda. ilum (arap. 'ilm, tur. Št) znanje, nauka. imam (arap.  imam,  tur.  imam)  gospodar, vladalac;  naročito:  bivši  gospodar  i  vladalac Jemena  u  Arabiji,  kao  i  nekadašnji  vladalac Maskata u Persijskom zalivu; dvanaest imama od  Iraka, potomci Alije, čija  je vlast u Medini postojala  pored  halifata;  turski  sveštenik  i naučenjak,  naročito:  poznavalac  Korana, glavni  hodža  jedne  džamije;  imam-efendi svešte-nik-hodža u seraju. imamat (arap.-tur.) zvanje i nadležnost starešine džamija; država jednog imama. iman (arap.  iman,  tur.  iman)  vera,  zakon, verovanje. imaret (arap.  'imara  tur.  imaret)  zgrada,  dom, stan;  naročito:  javna  građevina;  u  užem smislu: vrsta gostionice u Turskoj, gde se đaci hrane i gde se dele životne namirnice sirotinji i putnicima. imrahor (arap.-pers., tur. mirahor) konjušar. inad (tur.) v. inat. inadžija (arap.-tur.  inalci)  tvrdoglav,  jogunast čovek, prznica, svađa lica. inat (tur.  inat,  arap.  'inad) prkos,  tvrdoglavost, upornost u protivljenju; inad. indžijel v. indžil. indžil (tur.  incil,  grč.  eyaggelion)  evanđelje sveta knjiga. insan (arap.  insan,  tur.  insan)  čovek,  osoba, ljudski stvor. inćar (arap.  inkar,  tur.  inkar)  poricanje, odricanje, odbijanje, neodobravanje. indi (tur. imdi) dakle, stoga inšalah (tur.  insallah, arap.  inša'allah) ako Bog hoće, ako Bog da! intačiti (tur. intak) zapitkivati, istraživati pitanjima ipggali (tur. iftahU) koji ima volju za jelom, sa apetitom; željan. irabiti (tur. irab) tumačiti, objašnjavati irada (arap.  irada  tur.  irade  zapovest)  u bivšoj Turskoj:  zvaničan  spis, ukaz  (u  formi carske  naredbe)  koji  se  dostavlja  velikom veziru radi objavljivane. iskufa (tur.) kukuljica, kapica (kod ptica grabljivica za lov) ispat (tur. ispat, isbat) 1. dokazivanje, svjedočenje; 2. žir, mak, tref (u kartama) istek (tur.) volja, prohtjev istifan (tur.  istifan,  ngrč.  stefanos)  vrsta ženskog pokrivala za glavu; nevestin venac. istiska (tur.) sušica, tuberkuloza istiva (tur.  istifa)  bela  zemlja  od  koje  se prave lule. izbevutiti se (tur. behut, bevut) zaprepastiti se, osupnuti se izmet (arap.  hidma,  tur.  hizmet)  služba, služenje, posluga, posluživanje. izmećar (arap.-pers.,  tur.  hizmetkar)  sluga, poslužitelj. ićindije (tur.  ikindi,  ikinci  drugi) večernji čas koji deli vreme na polovine; treća po redu od pet  dnevnih  molitava  kod  muhame-danaca koja se obavlja uveče, po zalasku sunca. iđirot (tur.  egir  otu)  bog. dugogodišnja barska lekovita biljka, Acorus calamus. Jehudija (tur.  Yahudi)  Hebrej,  Jevrej,  Židov, Izraelac. jabana (tur.  yabana  pustinja,  divl>ina)  tuđina, inostranstvo; jalovina, neobrađivana zemlja. jabandžija (tur. yabanci) stranac, tuđin jacija (tur.  jassy,  jatsy)  vreme  kad  treba  ići  na spavanje; peta i poslednja dnevna molitva kod muhamedanaca,  dva  časa  po  zalasku  sunca, oko 10 h uveče. jagluk (tur. yaglik) rubac, marama, maramica. jagma (tur.  yagma)  plen,  pljačka,  grabljenj otimanje, pljačkanje. jaija (tur.  uaua)  pešak;  rod  vojske  u  staroj Turskoj — pešadija. jaka (tur.  yaka)  okovratnik,  kragna;  deo ženske  narodne  nošnje  koji  se  nosi  preko ramena. jakrep (tur. akrep) v. akrep. jakut (grč. yakindos, tur. yakut) 2. rubin. jakut-aga (tur.)  starešina  evnuha  u  sultano dvoru. jal (tur.) nevolja, nesreća jalija (tur.  yah  obala)  pust,  prazan  prosto rečnu ili morsku obalu; obala; poveće prazno mesto na periferiji grada; polje, ledina. jamak (tur.  yamak  pomoćnik)  pomoćnik  u poslu, majstorov pomoćnik, kalfa; parakuvar;  regrut  u  janičarskoj  vojsci;  barjaktarev zamenik. jangin (tur.) boem; pijanac janjičar (tur. yeniceri nova vojska, vojnik nove vojske) vojnik  turske  milicije  koju  je  1329. ustanovio Orkan  od  mladih  i  zdravih hrišćana-zarobljenika,  nasilno  prevedenih  u islam;  1360. sultan Murat  je  sproveo organizaciju  ove  nove  vojske  i  dao  joj izvesne  povlastice,  zbog  čega  su  i  mnogi Turci  u  nju  stupali. Ova vojska,  odlično opremljena,  predstavljala  je  jezgro  turske pešadije; docnije se jako osi-lila, tako da je i samom  sultanu  bila  opasna,  zbog  čega  ju  je Muhamed P ukinuo 1826; jenjičar. japija (tur.  yapi)  drveni  građevinski materijal; građa; telesna građa. japija (tur. yahni) vrsta jela: meso sa vite vrsta zeleni, koje se dugo kuva. japrak (tur.) list biljke; pren. jelo zamotano u list (npr. sarma) japriti (tur.) crveniti, činiti što crvenim japundže (tur. yapunca, yapinca) ogrtač, protiv kiše i snega, kišna kabanica. jarak (tur. ark) rov, prokop, kanal. jaramaz (tur. yaramaz) nevaljalac, besposličar; nepristojan, nestašan; zlikovac. jaran (pere.  uag)  drug,  prijatelj,  povratim, ljubimac, ljubavnik, dragan; pomoćnik. jarma (tur. yarma) krupno samleveno žito kao stočna hrana, prekrupa. jaruga (tur.  yarik)  vododerina,  brazgotina, pukotina; jarak. jasmin (tur.  yasemin)  vot. poznata džbunasta biljka  sa  belim  cvetovima,  veoma  jaka  i prijatna mirisa. jastuk (tur.  yastik)  uzglavlje,  posteljni predmet koji se stavlja pod glavu. jatagan (tur. yatagan) kratak i kriv mač, kriva sablja, poreklom  iz  Indije,  nekad  glavno oružje turskih janičara; handžar. jatak (tur.  yatak)  gnezdo,  leglo  divljeg  zvera; mesto  gde  se  počiva,  postelja;  skrovište lopova  ili  hajduka;  onaj  koji  pomaže  ili skriva lopove, hajduke i uopšte odmetnike od vlasti i prekršitelje zakona. javaš (tur.  yava$)  blago,  sporo;  polako,  lagano, tiho;  javaš,  javaš! samo polako! im. slab, mek duvan. jazidžija (tur. yazici) pisar. jazija (tur.  yazi  od  yazmak  pisati)  pismo, pisanje, natpis, list pisane hartije. jašmak (tur.)  tanka  koprena  kojom muslimanske žene pokrivaju glavu,  lice do očiju i grudi. jašmačar (tur.) materija od koje se pravi jašmak. jedek (tur.  yedek  od  yedmek  voditi)  uže konopac;  povodac  od  ulara;  konj  u  povodu laća vučena o užetu. jeglen (tur.) v. eglen. jelek (tur. yelek) prsluk. jemin (arap. emin) upravnik, nadzornik. jendek (tur. hendek) jarak; šanac, rov; endek. jenjičar (tur. yeniceri) v. janičar. jenđa (tur. yenge) v. enđa. jeribasma (tur. jer zemlja, basmak pasti) vrsta sočne krupne kruške jerlija (tur.  yerli)  meštanin,  ovdašnji;  domorodac,  urođenik;  naziv  za  Turčina  koji  se od davnina naselio u nekom našem kraju. jete (tur. ege) vara. turpija. jetim (tur.) siroče bez (jednog ili oba) roditelja; maloljetnik malodobnik jogunast (tur.  yogun)  tvrdoglav,  svojeglav, samovoljan. jogurt (tur.  joghurt)  vrsta  kiselog  mleka, veoma  prijatna  ukusa  i  velike  hranljivosti; postaje  vrenjem mlečnog  šećera koje  izaziva tzv. bugarski bacil;  sadrži,  kada  je  u zgusnutom  stanju:  belančevine  (7,1%),  masti (7,2%),  mlečnog  šećera  i  mlečne  kiseline (8,9%), vode (73,7%) i sve vitamine, naročito A i D. jok (tur. yok) ne, nije, nema. joldaš (tur.  yolda?)  drug,  drugar;  saputnik, pratilac. jolpaz (pere.,  tur.  yolpaz)  skitnica,  besposličar, bitanga. jorga (tur.) vrsta konjskog kasanja pri kojem konj u trku istodobno diže obje desne pa onda obje lijeve noge; konj koji tako kasa jorgan (tur.  yorgan)  posteljni  pokrivač postavljen vatom i prošiven. jorgovan (pere.,  tur.  erguvan)  ukrasni  grm  iz porodice  maslina  sa  lepim  grozdastim mirisnim cvetovima plave i bele boje; Syringa wulgaris, fam. Oleaceae. jova (tur.) konj bez gospodara, kljuse jsmsnije (tur. yemeni) vrsta lake plitke obuće; vezene papuče. jufka (tur. yufka)  fino,  tanko  razvijeno  testo, kora za pitu. jukluk (tur.  yiikluk)  ormar,  obično  uzidan, uklopljen  u  zid;  polica  ili  udubljenje  u  zidu za  smeštaj  stvari  (odela,  posteljine  i  dr.), dolap. juksuk (tur. yuksuk) napretek. julimbriš (tur. gulibrišim) 1. biljka kojoj je lat. ime mimosa julibrissim; 2. ružičasta svila juriš (tur.  yiiruyus  od  yiiriimek  hodati,  napredovati) navala, napad. juruk (tur. yuruk) 1. pripadnik nekadašnje janičarske pomoćne vojske, 2. nomad, čovek bez stalnog prebivališta. juzuk (tur.) prsten juzbaša (tur.  yiizbasi)  kapetan  u  nekadašnjoj turskoj vojsci, zapovednik bul>uka (čete). Kajmakčalan (tur. kaymakcali probrana šikara, grmlje i  trnje) najviši vrh na planini Nice u Makedoniji. Kalimegdan (arap.,  tur.  kale  tvrđava,  teu-dan polje, vašarište; boj, dvoboj) veliki   javni   park  u  Beogradu  na  uzvišici iznad ušća  Save  u Dunav;  Kalemegdan. Karaburme (tur. kara burun crni greben, crni rt) mali brežuljak nad samim Dunavom, deo Beograda. Karadag (tur.) turski naziv za Crnu Goru. kabadahija (tur.  kabadayi)  prost  vojnik,  grubi dahija, nasilnik. kabardisati (tur. kabarmak) oteći, oticati, naduti se, nabubriti. kabast (tur. kaba) krupan, debeo, glomazan. kabuliti (arap.  qabul,  tur.  kabul)  primiti, dopustiti, dozvoliti, odobriti. kadaif (tur.  kadayif)  vrsta  slatkog  jela, spravljenog  od  brašna,  jaja,  masla  i šećera. kadar (arap.  qadir,  tur.  kadir)  2. pr. koji je  u stanju  da  nešto  uradi,  moćan,  sposoban  za nešto. kadifa (tur. kadife) svilena tkanina koja s jedne strane (s  lica)  ima  nisko  sasečene  dlake,  a  s druge strane je potpuno glatka, svileni somot. kadija (tur.  kadi)  sudija,  niži  sudija,  mirovni sudija kod Turaka  i drugih muhame-danskih naroda. kadiluk (tur.  kadihk)  zvanje  sudije;  oblast, delokrug jednog sudije. kadine (tur. kadin) pl. žene sultanove (sedam na broju), koje  su  birane  između  haremskih robinja,  po  rangu  su  stojale  između  kaseki-sultane i odalisaka. kaduna (tur.  kadin,  hatun)  gospođa,  ugledna žena, dama, kneginja; dobra domaćica. kafana (tur. ) v. kavana. kaftan (pere.,  tur.  kaftan)  duga  gornja  haljina, muška  i  ženska,  obično  od  plave  čohe;  kod Turaka: počasna duga gornja haljina koju su sultani  iz počasti davali  stranim podanicima; kod Rusa: dugačak kaput (narodna nošnja). kail (arap.  qa'il,  tur.  kail)  naklonjen,  odan, zaljubljen; spreman, voljan, sporazuman. kaim (arap.,  tur. kaime)  turski papirni novac; čuvar u mošejama. kaiš (tur. kayis) remen; kožni opasač. kaišar (tur. kayis) podvaladžija; zelenaš, lihvar. kajak (tur. kayik)  čamac,  čun,  barka;  laka  turska lađa sa 1—7 pari vesala. kajalit (tur.  kaja  cement,  grč.  Hthos  kamen) veštačka  kamena  masa  od  magnezija-cementa,  upotrebljava  se  za  izradu  stonih kamenih ploča i dr. kajao (tur. kayasa) kožna uzica, remen. kajgana (tur.  kaygana)  jelo  od  izmućenih prženih jaja. kajmak (tur.  kaymak)  „ono  što  stoji",  skorup, fig. ono što je najbolje, probrano, srž nečega. kajmakam  tur.  kaymakam)  zastupnik;  u Turskoj: okružni načelnik, pomoćnik velikog vezira;  takođe:  zastupnik  jednog  tatarskog kneza. kajsija  (tur.  kaysi)  marelica,  Prunus  armeniaca. kajt (tur. kajyt) upis; bilješka; zapis kalabaluk  (tur.  kalabahk)  množina,  gomila; velika  i  glomazna  pratnja;  mnoge  ali potrebne stvari. kalauz  (tur. kilavuz) putovođa, pratilac; ključ koji otvara svaku bravu. kaldrma  (grč.  Kalos  drćmos  lep  put,  tur. kaldmm) kamenom popločan drum, pločnik; kamen za popločavanje drumova. kale  (tur.)  tvrđava  (reč  koju  često  sretamo  u sastavu,  na  početku  ili  završetku,  imena mesta,  naročito  mesta  koja  se  nalaze  na Crnom moru). kalfa (arap., tur. kalfa) trgovački ili zanatlijski pomoćnik, onaj koji je nakon šegrtskog staža položio  ispit  za  kalfu  i  stekao  pravo  na polaganje majstorskog ispita. kalja (tur.  kalya)  1. vrsta jela  od  kuvanog kupusa  sa mesom; 2. vrsta jela od prženog  ili kuvanog krompira; 3. jelo od boranije. kaljun (tur.  kalyon,  um.  galion)  vrsta  lađe jedrenjače koja je bila naoružana topovima (u ratnoj mornarici Turske Carevine). kalkan (tur.  kalkan  štit,  zaklon)  1. vrsta starinske ženske  kape;  2. štit; 3. gornji trouglasti deo  zida  na  kući  sa  dvostranim krovom;  daščana  zaštitna  ograda  na  zidu; natkriveni  otvor,  vrata  na  krovu;  4. potkrovlje, tavan;  zatvoreni  balkon;  5. naprava od  drveta  ili  kože  koja  se  stavlja  na leđa  jahaćoj  životinji  i  služi  kao  sedište jahaču. kalp (tur.) nevaljan, krivotvoren, falsificiran kalpak (tur.  kalpak,  mađ.  kalpag)  l.  visoka okrugla  kapa  od  krzna  ili  opšivena krznom;  2. vojnička kapa  od  lakog  metala, šlem. kama (tur. kama) nož, bodež prav i oštar sa obe strane. kamdžija (tur. Kamci) bič; kandžija. kamerija (tur.  Kameriye)  isturen,  obično otvoren,  nezastakljen  balkon,  doksat (prema  dvorištu)  u  starim  muslimanskim kućama. kamiš (tur. Kami§) cev na luli za pušenje, čibuk. kamze (tur.  Kabiz)  držak  sablje,  handžara, noža i sl. kan (tur.,  tatar.)  turska  titula  sultanova;  knez, vladar, gospodar, naročito kod Tatara. k(a)na (tur. kna, ar. hina) bot. tropska biljka čiji list žene na Istoku koriste za bojenje noktiju i kose crvenkastonarančastom bojom kanat (tur.  kanad)  l.  krilo  prozora  ili  vrata; 2. pregrada; 3. drvena ograda  na  kolima  sa sve četiri strane. kandilj (tur.  Kandil)  l.  fenjer  ili  električna sijalica,  obično  na  minaretu,  koja  se  pali prilikom  muslimanskih  praznika;  2. v. kandilo. kandilo (grč.  Kandelos,  tur.  kandil)  l.  mala staklena posuda, svetiljka u kojoj gori žižak u ulju (obično u crkvi, na grobu, pred ikonom i sl.); 2. v. kandilj 1. kandža (tur.  kanca)  gvozdena  kuka,  kvaka; oštar i kukast nokat ptica grabljivica. kandžija (tur.) v. kamdžija. kanije (tur. kin) korice noža ili sablje. kanu ra (tur.  kaput)  nametak  pređe  (vunene, pamučne i sl.) pripremljene za bojenje. kanun (tur.  kanun)  muz. stari arapski  muzički instrument s velikim brojem žica. kapak (tur.  kapak)  zaklopac,  poklopac  (na posudi, satu, oku itd.); prozorsko krilo. kapama (tur. kapama) kuvano jelo od jagnjetine, mladog luka i drugih začina. kapamadžija (tur.  kapamaci)  zanatlija  koji izrađuje pokrivače. kapi-aga (tur.)  starešina  uškopljenika  na turskom  dvoru  (odgovara  evropskom  „maršalu dvora"); takođe: janičarski general. kapidžik  (tur.  kapicik)  mala  sporedna  vrata; vratnice između susednih dvorišta. kapija (tur. kapi) vrata, ulaz; fig. dvor (carski). kapudan  (tur.  kapudan)  starešina,  zapovednik (naročito pomorski). kapućehaja  (tur.  kapukahyasi)  zastupnik, predstavnik nekog manjeg  stranog vladaoca na  turskom dvoru  (ovo  je bila zvanična  titula i  srpskog  predstavnika  u  Carigradu,  dok  je Srbija bila još vazalna kneževina). kara  (tur.  kara)  l.  crn;  često  dolazi  kao sastavni deo  imena, npr. Kara-Đorđe, Kara-Mustafa. karaboja  (tur.  kara  boya)  narodni  naziv  za mešavinu zelene galice i taninskih ekstrakta od koje se pravi crna boja. karahaber (tur.) crni glas, tj. tužna vijest, najčešće vijest o smrti karakal  (tur. kahral-kulak  crno uho,  fr., eng. caracal) zool. grabljive, slična risu životinja iz roda mačaka  (Felis  caracal),  živi  u  Aziji  i Africi. karakašli (tur. kara crn, kaš obrva) crnih obrva karakol (tur.  karakol)  l. noćna  straža, patrola; straža  uopšte;  2. noćni stražar,  patroldžije; noćni stražer uopšte. karakondža, karakondžula  (tur.  karakoncolos) utvara, avet, strašilo. karapandža (tur. karapandže s crnim pandžama) vještica karar (arap.  qarar,  tur.  karar)  stalnost,  postojanost,  trajanje;  zaključak, odluka; prilika; počivanje, pokoj. karaula (tur.  karavul)  stražarske  kula  na granici,  stražarnica;  kao  manji  fortifikacijski  objekt,  služi  za  zaštitu  mostova  i tunela. karavan(a) (pere.  karwan,  tur.  kervan,  fr. caravane)  2. društvo (ili:  povorka)  putnika, naročito trgovaca, u srednjoj i prednjoj Aziji i  u  Africi,  koje  zajednički  preduzima,  radi uzajamne  odbrane,  put  kroz  daleke  i  divlje krajeve,  naročito  pustinje;  vođa  takvog društva je karavan-banda. karađoz (tur.  karagoz  crnooki)  predstava  sa obojenim  figurama  koje,  pomoću  konca, pokreće  glumac  koji  je  iza  platna  i  glasom prati  pokrete  figura;  komičar  ma-đioničar, lakrdijaš, marioneta. kardaš (tur. kardas) drug, prijatelj. karišik (tur.  kansik)  l.  smesa,  mešavina  (npr. žita:  pola  raži,  pola  pšenice);  slanina  sa izmešanim  slojevima  mesa  i  slanine;  2. muzička kompozicija od više arija. karpuz(a) (tur. karpuz) vot. lubenica. kasaba (tur. kasaba) gradić, varošica, palanka. kasapin (arap. qassab, tur. kasap) mesar. kasavet (arap., tur. kasavet) žalost, tuga, briga; kajanje. kaseki-sultana (arap.  khos,  tur.  kaseh)  prva sultanova  žena,  majka  naslednika  prestola; up. kadine. kat (tur. kat) red, sloj; sprat; materijal za jedno odelo. katal (tur.) ubojstvo katil (tur.) krvnik, ubojica katul-bujruntija (arap.  qatl,  tur.  katal  ubistvo, pogubljenje)  pismena  zapovest  kojom  se naređuje da se neko pogubi. katul-ferman (arap.  qatl,  tur.  katil)  sultanova pismena  zapovest  kojom  se  naređuje  da  se neko pogubi. kauk (tur.  kavuk)  okrugla  kapa  od  deblje tkanine oko koje Turci obavijaju čalmu. kaul (arap.  qawl,  tur.  kavil)  reč,  govor; uslov, ugovor. kaurma (tur. kavurma) drob; jelo od droba kaval (tur. kaval) l. vrsta frule, svirale; 2. vrsta kratke starinske puške. kavana (tur.  kahvehane)  mesto,  radnja  u  kojoj se kuva kafa, kafana. kavaz (tur.  kavas)  lični  momak  ili  počasni stražar  stranih  diplomatskih  predstavnika  u Turskoj  i  viših  državnih  činovnika  uopšte; stražar, policajac. kavedžija (tur. kahveci) sopstvenik kafane; onaj koji kuva kafu; onaj koji voli da pije kafu. kavez (pere.  qafes,  tur.  kafes)  krletka;  rešetke na prozorima starinskih kuća; kafez. kavga (pere. gawga, tur. kavga, gavga) prepirka, svađa; bitka. kavgadžija (pers.-tur.)  onaj  koji  izaziva  sva u, prepirku, svađalica. kavijar (tat.,  fr.  caviar,  ital.  caviale,  tur. hayvar)  usoljena  ikra  od  jesetre,  morune  i drugih  riba, naročito  iz Volge  i Kaspijskog jezera; hajvar. kavurma (tur.  kavurma)  l.  vrsta  jela  od iznutrice  i  drugih  dodataka;  2. vrsta čorbe od  iznutrice;  3. ovčije ili  svinjsko  meso  u komadićima  isprženo  i  konzervi-rano zalivenom mašću. kaza (tur.  kaza)  ist. administrativno-upravna jedinica u  nekadašnjoj Turskoj,  sastavni  deo sandžaka, kadiluk, srez. kazan (pere.,  tur.  kazan, Kazgan)  kotao,  veliki lonac; janičarski puk. kazaz (arap.  qazz  svila,  tur.  kazzaz)  svilar, zanatlija  koji  izrađuje  svilene  i  pamučne predmete i ukrase. kazuk (tur.  kaak)  debeo  kolac  na  rečnoj obali za vezivanje lađa i čamaca. kačak (tur.  kapak)  l.  begunac,  odmetnik;  2. prokrijumčarena roba. kačamak (tur.  kacamak)  vrsta  jela  od  kukuruznog  brašna,  mamaljuga,  žganjci,  pura; palenta. kašika (tur. kasik) žlica, ožica. kavun (tur.) dinja kekez (tur.) homoseksualac kepčija (tur. kepce, kefce) kutlača. kepec (tur. kepaze smiješna pojava, osoba) patuljak, čovjek vrlo niskog rasta kesa (pere.  kiše,  tur.  kese)  vreća,  džačić, torba;  papirna  vrećica;  vrećica  za  držanje novca. kesedžija (tur.  kesici)  l.  junak,  dobar  borac (koji  seče  glave  protivnika;  2.  drumski razbojnik, kradikesa, ubojica. keser  (tur. keser od  kesmek  se i)  tesarska sekira;  vrsta  čekića  kojim  se može  uki-vati, seći i tesati, bradva; hecep. kesim (tur. kesim) zakup, najam, arenda. kidisati (grč. kindyneuo, tur. kiymak) 1. navaliti,  napasti  (na  nekoga  ili  na  nešto), jurišati,  nasrnuti,  saleteti,  spo-pasti;  2. prionuti,  prianjati  na  posao;  3.  oduzeti nekome život, ubiti (se). kijamet  (arap. qiyama) zabuna,  buna,  gungula, vika  i  galama;  nepogoda,  mećava,  rđavo vreme;  napast,  zlo,  nedaća;  smak  sveta; uskrsnuće mrtvih na dan strašnog suda. kim  (grč. kyminon,  tur. kimyon,  nem. Kummel) bog.  vrsta  biljke  (Carum  carvi)  iz fam. štitarica, koja služi kao hrana za stoku, a njene sitne sivosmeđe semenke kao začin. kindžal  (rus. kinžalð, tur. hancer) nož  sa oštricom na obe strane, bodež. kiosk  (tur. košk ugao,  ćošak)  orijentalski hladnjak  u  bašti  na  stubovima;  istaknuti  deo na  orijentalskim  zgradama  u  obliku zatvorenog  balkona;  ulični  paviljon  od drveta,  gvožđa  ili  stakla  u  kome  se  prodaju novine, duvan i sl. kiraethana (tur.) čitaonica kismet (tur. kismet, arap. qisma) sudbina, udes, ono što  je  proviđenje  svakom  unapred odredilo. kizlar-ara  (tur. kizlar agasi)  glavni  nadzornik crnih  uškopljenika  (evnuha)  i  sultanovog harema. kičma (tur. kif stražnja strana) leđa, leđni stub. kna (tur. kina, arap. hinna') misirska  kalina, egipatska  pasjakovina  (Lawsonia  intermis) čijim  listom  žene  na  Istoku  bojadišu  nokte  i kosu crvenkastonarandžastom bojom. kodoš (tur.) posrednik pri sklapanju braka koltahta (tur. kol ruka, rukav, tahta daska) kod glačanja: daska koja se može uvući u rukave ili u hlače komar (tur.) hazardna igra komšija (tur. kom?u) sused. konak (tur. konak od konmak odsesti, biti gost) dvor, gospodski  dvor,  palata;  put  koji  se prevali za jedan dan; noćište, prenoćište. kondžolos (tur.) vampir, vukodlak i si. strašilo kopča (tur.) spona, spojka; pren. veza, spoj uopće korbač  (tur. kyrbac, polj. karbacz) bič,  kamdžija. korudžija (tur. koruk nedozrelo grožđe; korudžu čuvar) čuvar vinograda; čuvar polja; lugar, šumar kovan (tur.) 1. košnica; 2. čahura od puščanog metka kovrdžast (tur. Kivircik) kudrav,  kuštrav, loknast. kovrdžica  (tur. Kivircik) lokna,  pramen  uvijene kose. krdžalija (tur.)  turski hajduk u XVIII veku  i na početku XIX veka. kreč (tur. kireč) vapno krevet (tur. kerevet) ležaj, postelja krklama (tur. kvrkmak klati, sjeći; strići) 1. klanje životinja; sječenje mesa; 2. ostrižena vuna krmez (tur. kirmiz) tamnocrvene  boja  koja  se dobiva od istoimenog insekta. krntija (tur. kyrynty) starudija, ropotarija, nešto staro i odbačeno; pren. star, oronuo čovjek krsmet (tur. k'smet) sudbina, udes. kubura (tur.) 1. mala puška (pištolj); 2. kožna torba, pričvršćena uz sedlo, u kojoj se drži mala  puška;  3.  uzan  hodnik;  4.  kamena  ili drvena  humka,  u  obliku  kocke,  na grobovima  velikana;  fig.  nevolja,  nedaća, beda, jadno stanje. kujundžija (tur. kuyumcu) zlatar, zanatlija koj i izrađuje ukrasne predmete od zlata. kulaš  (tur. kula at)  konj  sivopepeljaste  boje, boje olova, mišje boje. kuluk  (tur. kulluk) l.  besplatan  rad  turskom spahiji;  2.  težak,  naporan  rad  za  drugoga;  3. obavezan besplatan rad na izgradnji puteva i drugih objekata u korist zajednice. kum (tur.) sitan pijesak kumaš (tur.) vrsta svile, atlas, saten; tkanina uopće kumbara  (pere. humbere, tur. kumbara) vrsta starinske  granate  ili  bombe;  top  koji  baca ove granate. kumrija  (arap. qumriya, tur. kumru) grlica, gugutka. kundak (tur.) drveni ili metalni dio puške koji služi za držanje prilikom gađanja kurtalisati  (tur. kurtarmak) osloboditi,  spasti, izbaviti. kuršum (tur. kur$um) olovo; puščano zrno, tane. kusur (arap. qusur, kusur,  tur. kusur) ostatak novca koji prodavac vraća kupcu. lagum  (tur. lagun) l.  podzemni  hodnik.  2. podzemni  potkop  napunjen  eksplozivom  za rušenje nečega; up. mina. lakrdijaš  (tur. lakirdi) praviti  šale,  šaliti  se, šegačiti se. lakrdijaš (tur. lakirdi) šaljivčina, spadalo. lakrdije (tur. lakirdi) poet.  vrsta  niže  komedije, kojoj  je  glavni  zadatak  da  izazove  smeh, bez  ikakvog  cilja,  tako  da  je,  zbog preterivanja  u  svemu,  više  karikatura  nego prava komedija, farsa; fig. šala, šegačenje. lala  (tur. lala) l.  turski  velikaš,  dvoranin;  2. učitelj, vaspitač. lazum (tur. lazym) potrebno je, treba le(j)lek (tur. leylek) roda, štrk. leblebija (tur. leblebi) seme od biljke slanutka; jede se i prženo. lenger (tur. lenger, ital. Gapsoga, fr. Gapsge, grč. ankyra) sidro, kotva. lepeza (tur. elpeza, elpeze)  sprava  (obično  na sklapanje)  kojom  se  žene,  mašući  njom, hlade na vrućini. leventa  (pere.,  tur. levend, ital. levantino) lenština, besposličar,  dangubnik,  goto-van; ranije: turski vojnik. lezet (tur. lezzet) slast, užitak. levha (tur.-ar. levha, lavha) rečenice iz Kur'ana krasopisno ispisane arapskim pismom; sentencije ispisane po zidovima muslimanskih kuca lešina (pere. laše, tur. les, nem. Leiche) mrtvo telo čoveka ili životinje; strvina. lila (fr. lilas, šp.,  eng. Šas, tur. leilak) bog. jorgovan, ljiljak; boja jorgovana, boja ljiljka, tj. otvorena plavo-rumenkasta boja. liman  (rus.,  tur.,  grč. limen luka,  zaliv) močvaran zaliv  ili morski  rukavac u Rusiji, naročito  ušće  reke  koje  je  prošireno  u prostran morski rukavac. logat (tur.) rječnik lokum (tur. lokum, rahatlokum) vrsta kolača od tvrdog testa, ratluk. lućum (tur. lokun) vezivno tkivo (pamuk, vapno i ulje) za sastavljanje ili začepljivanje cijevi, vrsta ljepila lula (tur.) naprava za pušenje duhana; svaka naprava koja ima oblik lule Mevlud (arap. mawlid, tur. mevlid rođenje) rođendan  proroka  Muhameda,  veliki muslimanski praznik. mafiš  (tur. mafis) l.  vrsta  slatkiša  od  tankih listova ispržena testa s jajima. magaza  (tur. magaza) prostorija u kojoj se drži žito, so ili druga roba, podrum; v. magacin. magfiret (tur. magfirte) oproštenje grijeha, Božji blagoslov mahala (arap. mahalla, tur. mahalle) deo jedne  varoši,  gradska  četvrt,  kvart;  ulica sokak; mala. mahdum (tur.) sin mahfil (tur.) odjel u džamiji gdje se klanjaju žene mahluk (tur.) živo biće; životinja mahmudija  (arap. mahmudiyya, tur. mahmudiye) turski zlatan i srebrn novac. maja (tur. taua) kvasac; vakcina, serum. majasil (tur. mayasil) med.  1.  vrsta  kožne bolesti  od  koje  ispuca  koža  po  rukama  i stopalima; 2. šuljevi, hemoroidi. majdan  (arap. ma'dan, ma'din,  tur. maden) mesto gde se kopa ruda ili kamen, rudnik. makara (tur. makara) l. vitao; naprava pomoću koje se dižu predmeti uvis ili spuštaju naniže. 2. mašina  za  pobijanje  u  zemlju  stubova (drvenih,  čeličnih,  armi-ranobetonskih);  3. cev, kalem; tkački čunak. makaze  (arap. maqass, tur. makas) nožice, škare. maksura (tur. raaksure) povišeni i dašćicama ograđeni dio džamije na kojem stoje službene osobe pri bogoslužju maksuz (arap. majjsus, tur. mahsus) naročit, specijalan, osobit; maksuz selam naročit, topli pozdrav. malbaša (tur. mahalbaša) upravitelj mahale; seoski starješina mamur (tur.) uređen, dotjeran, lijepo namješten; bogat mamuran (arap. mabmur, tur. mahmur) polupijan, još  neistrežnjen,  umoran  i neispavan posle pića. mamurluk  (tur. mahmurluk) stanje  posle preterane upotreba alkohola i duvana. mandal  (tur. mandal) drvena  greda  koja  se stavlja  preko  vrata  sa  unutrašnje  strane  radi zatvaranja,  zasovnica,  prevornica (prijevornica). mangal  (tur. mangal, arap. manqal) sud  sa raspaljenim  ugljem,  žeravicom,  obično  od bakra,  služi  za  zagrevanje  prostorije  ili podgrevanje  jela,  lak  i  podesan  za prenošenje. mangura  (tur. mangir, mankir)  sitan  turski bakarni novac. maniluk (tur.) zavist marifetluk  (arap.-tur. marifetlik) prepredenost, dovitljivost, majstorija, lukavstvo. martoloz  (ngr. armatolos, tur. martoloz) ime kojim  su  Turci,  u XVI  i XVII  veku,  nazivali hrišćane  koji  su  služili  kao  vojnici  u  turskim pograničnim  gradovima;  marto-lozbaša starešina martoloza. maskara  (tur. maškara, mashara)  šala, ismevanje,  sprdanje;  čovek  sa  obrazinom, maskom; šaljivčina, lakrdijaš, ismevač. mašalah  (arap. ma ša'allah,  tur. ma?allah) kako je  Božja  volja,  kako  Bog  hoće!  (kao uzvik);  izraz  koji,  po  narodnom  verovanju, štiti od uroka; turski naziv za opijum. medžela  (arap. magalla, tur. mecelle) rezime kodeksa šerijatskog prava. medžidija  (tur. mecidiye) nekadašnji  turski novac;  srebrna  medžidija  vredela  20,  a zlatna — 100 groša, naziv po sultanu Mepidu (sredina XIX v.). medžlis  (arap. magliš mesto  gde  se  sedi,  tur. meclis) u  arapskim  zemljama  skupština, parlament;  sudski  kolegijum;  versko upravio telo. megdandžija  (arap.-tur. meydanci) v.  mejdandžija. mehana  (pere. teu piće,  vino,  hane  kuća,  tur. meyhane) krčma, gostionica, pivnica. mehandžija (pere.-tur. meyhaneci) krčmar,  vinar. mejdan  (arap. maydan) prostrano  polje,  veći prazan  prostor  u  gradu,  trg,  vašarište, pijaca; mesto gde se vodi borba; dvoboj. mejdandžije (arap.-tur. meydanci) junak u borbi, učesnik u borbi, naročito u dvoboju. mekterbaša (pers.-tur. mekter basi)  zapovednik sultanove ili šahove vojne muzike, kapelnik. mektubdži  (arap.-tur. mektupfu) pisar, sekretar, tajnik. melem  (grč. malagma, tur. melhem) mast  za mazanje, flaster; lek; fig. blag čovek. memla (pers.-tur. nemli) vlaga, buđ. mengele (grč. magganon, tur. mengene) pl. procep,  zanatlijske  sprave  ze  stezanje  i presovanje. merak  (arap. maraqi, tur. merak) strast, želja, prohtev, ćef. meraklija  (arap.-tur. merakh) ljubitelj  nečega, čovek  koji  voli  da  zadovoljava  svoje prohteve  i želje, koji zna i ume da uživa  i da se provodi. merdevine  (pere. nerduban, tur. merdiven) pl. lestvice, stube. merdžan (arap. margan, tur. mercan) koral. merhaba (arap. marhaba, tur. merhaba) pozdrav kojim se muhamedanci pozdravljaju samo među sobom: zdravo!; meraba. mermer (grč. marmaros, tur. mermer) mramor. mezar (arap. mazar, tur. mezar mesto obilaska) groblje. mezarluk (arap.-tur. mezarl k) v. mezar. meze (tur. meze poslastica) 2. zakuska, jelo koje se uzima uz neko piće. mezil (arap. manzil, tur. menzil) mesto  gde  se  putnik zaustavlja, gostionica,  stanica, obdanica; pošta, naročito  ona  koju  su  nosili  stalni  kuriri  na konjima; mezu l, menzul. mezilana  (arap.,  tur. menzilhane) poštanske stanica  gde  se menjaju  konji, usputne  stanica na  kojoj  su  stalni  kuriri,  tzv.  tata-ri,  noseć zvanična pisma, dokumente i novac  iz raznih pokrajina  u  Carigrad,  menjali  zamorene konje  odmornim,  kako  bi  bez  zastoja  mogl produžiti put; mezula-na, menzulana. mezildžija  (arap.-tur.)  onaj  koji  nosi  poštu  na konju, poštar, kurir. mezuldžija (arap.-tur.) v. mezildžija. mečet (arap. masgid, tur. mescid) mala muslimanska bogomolja, kao kapela. mihrab  (arap. mihrab, tur. mihrab) oltar  u džamiji  sa  koga  imam,  okrenut  prema Meki, čita molitvu; prostran trem. mimar  (tur. mimar) građevinski  inženjer, arhitekt(a); otuda naziv neimar. mimber(a)  (tur. minber, mimber)  propovedaonica  u  džamiji  s  koje  se  govori  petkom  i  na Bajram. minare(t)  (tur. minare) visoka  uska  kula  uz džamiju,  s  koje  mujezin  poziva  vernike  na molitvu. minder (tur. minder) dušek. minderluk (tur. minderlik) vrsta  dugačkog otomana s jastucima; sećija. minđuše  (tur. mengu§, od  pere. menguš) nakit koji se veša o uho, naušnica, obodac. miraz (arap. mi'rat, tur. miras) nasleđe; imovina koju devojka  donosi  mužu  prilikom  udaje, prćija. mirija  (tur. miri) po  ranijem  turskom  pravu, zemlja  na  koju  se  plaćao  harač;  porez, danak. mizdrak  (arap. mizraq, tur. imzrak) koplje mizrak. mosur (tur. masura) I. cijev, kalem, špula; 2. klip kukuruza ih neka druga stvar u obliku klipa; 8. naprava za izvlačenje tekućine iz bačve mualim (tur. muallim) učitelj; profesor; nastavnik u mektebu muazil (tur.)  prvi  doglavnik  jednog  turskog paše. mufte (tur. muft) besplatno, džabe; mukte. mufte. mukte, koji hoće da se časti na tuđ račun. mufti (tur. muftii) v. muftija. muftija (tur. muftu) pravoznalac  Korana, tumač  zakona  na  osnovu  Korana;  turski vrhovni  sveštenik  i  vrhovni  sudija;  ministar prosvete  u  Turskoj  (koji  se  zove  i  veliki muftija). muhabet  (arap. mahabba, tur. mehabbet) razgovor radi  zabave,  ćaskanje;  ljubav, prijateljstvo. muhadžiri  (tur. muhacir) pl.  pristalice  Muhamedove  koje  su  se  u  Medini  skupljale oko njega; iseljenici, izbeglice. muhafeza  (arap. muhafaza, tur. muhafaza) tvrđava, utvrđeni grad. muhafis (arap. muhafiz, tur. muhafiz) zapovednik tvrđave  (muhafeze);  garnizonski vojnik, stražar, čuvar; muhafiz. muhareba (tur. moharebe, muharebe) rat, bitka, boj muhasera (tur. muhasara) opsada muhendis (tur.) inženjer mnhhnat (tur.) 1. prtljaga, oprema (osobito vojnička); 2. municija, streljivo muiin (tur. mumin) vernik, musliman. mujezin (arap.,  tur. miiezzin) hodža  koji  sa minareta poziva verne na molitvu. mukada (tur.) sultanov spahiluk, carski posjed mukajet (tur. mukayyet) zainteresovan, obazriv, pažljiv; biti  mukajet  povesti,  voditi  računa  o nečemu,  obraćati  pažnju  na  nešto,  mariti, želeti;  ni  mukajet  ni  najmanje  ne  obraća pažnju, ni brige ga nije. mukata (tur. mukataa) zakup, najam muktar (tur. muhtar) starešina mahale u gradu, seoski starešina, upravni činovnik. muktaš (tur. muft) onaj  koji  hoće  sve  badava mukte  (pere. muft) pril.  besplatno,  badava mula  (arap. mawla, tur. mlilla) l.  gospodin, gospodar, sudija u velikoj varoši; bog. mulk (tur.) nekretnina, posjed, imanje, vlasništvo mulkija (tur. mulkive mektebi) visoka škola, sveučilište muluć (tur. muiuk) kralj, vladar mumin (tur.I ćovjek koji vjeruje, muslimanski vjernik munara (tur. minare) v. minaret. munadija {tur. munadi) oglašivač, izvikivač murasela l tur. muraselel 1. dopuštenje; 2. sudbeni poriv; 3. korespondencija murdarluk (pers.-tur. murdarhk) neurednost, nečistoća, prljavština, aljkavost. murdum (tur. merđiim) čovjek, osoba musafirhana (tur. misafirhane) u  islamskim zemljama  kuća,  odaja  za  goste  i  putnike-namernike. musaka  (arap. musaqqa, tur. musaka) jelo  od tanko izrezanog uprženog krompira ili plavog patlidžana  posutog  samlevenim  mesom,  u slojevima, i zapečene u pećnici. musliman  (arap. muslim, tur. musliman) onaj koji  ispoveda  islam,  tj.  muhamedovac; Musliman pripadnik  jedne etničke zajednice u SFRJ. mušema  (arap. muBamma, tur. musamma) voštano (ovošteno) ili gumirano platno. mušriki  (arap. musrik, tur. musrik) pl.  mnogobošci,  politeisti,  nagani,  ime  kojim muhamedanski teolozi nazivaju hrišćane, zato što veruju u tri lica božja. mušrikluk  (arap. musrik, tur. musrik) mnogoboštvo, politeizam, paganstvo. muštuluk  (pers.-tur. mu^tuluk) povoljan, prijatan  glas;  nagrada  koja  se  daje  onome koji prvi javi kakvu dobru, radosnu vest. muteber (tur.) ugledan, cijenjen muteklija (tur. mutteki) čovjek koji izbjegava svaki grijeh mutesarif (ar.) upnivitelj, guverner jedne pokrajine u Turskoj muteselim (ar.) privremeni upravitelj jedne pokrajine u Turskoj nadžak (pere. načah, tur. nacak) čekić;  mala ubojna sekira. nahija  (arap. nahiya, tur. nahiye) okrug,  srez; naija. nalune (arap. pa'1eup, tur. nalin) v. nanule. nana (tur. nine) 2. majka; baba; baka, stara žena; uspavanka; nanuška. nanule (tur. nalin) vrsta papuča s drvenim  đonom  i  malim  kaišem  odozgo; nalune, nalule. nar (tur. epag, nar) bol. šipak. narandža (tur. pageps) bog. voćka slična limu-nu, s okruglastim,  sočnim  plodom,  Citrus aurantium; pomorandže. nazir  (arap. nazir, tur. nazir) turski  viši činovnik, nadglednik, nadzornik, inspektor. neimar  (arap. mi'mar, tur. mimar) graditelj, građevinski inženjer, arhitekt. Osmanlija (arap.-tur. Osmanli) Turčin. obdulja (tur. omrdl} 1. oklada (na utrkama) 2. utrka, osobito konjska oca (pere. hajge, tur. hoca, hace) v. hodža. oda (tur.  oda)  2. odred, četa  turskih  vojnika, naročito janičara. odabaša (tur.  oda  oazd)  zapovednik  čete turskih  vojnika,  naročito  janičara,  kapetan; glavni nadzornik jednog karavanse-raja. odadžija (tur.  '  odaci)  l.  sobar,  sobarica  (u gostionici), poslužitelj; 2. podrugljiv naziv za pesnike oda. odaja (tur. oda) odeljenje kuće ili stana, soba. odaliska (tur.  odalik)  služavka, bela  robinja u istočnjačkom  haremu  koja  obavlja  grublje domaće  poslove,  sobarica;  naročito:  ime služavki  bivših  turskih  sultana  između  kojih on bira za  sebe  sedam kaduna;  fig. naložnica; vrsta vunene tkanine. odžak (tur.  ocak)  dimnjak,  ognjište;  kuća, porodica; versko udruženje;  janičarska  trupa; posada  u  pograničnim  utvrđenjima;  odžak agalar janičarski oficir. odžaklija (tur.  ocakli)  l.  prostorija  koja  ima ognjište  sa  zidanim  dimnjakom  (odžakom); 2. sin iz ugledne  i  stare porodice, kole-nović, kućić. odžačar (tur.) čistač dimnjaka, dimničar. oglan (tur.) dečko, mladić; šegrt, sluga. oglu (tur. oglu) sin. oka (tur.  okka)  l.  ranija  jedinica  za  merenje težine  u  Turskoj,  Srbiji,  Bosni,  Grčkoj, Bugarskoj, Mađarskoj  i Rumuniji =  1,250  - 1,280 kg. okaluk (tur.) predmei težine jedne oke; posuda u koju stane jedna oka neke tekućine okanica itur. okka) boca koja sadrži jednu oku; okanik, okanjača oklagija (tur. oklagu, oklava)  drvena  oblica  za razvijanje testa. oksuz (tur. oksuz sirotan, siroče) neženja, samac okujisati (tur. okujudžu čitač, pjevač) pozivati na molitvu (mujezin s minareta) oluk (tur. oluk) limena  cev  za  odvoćenje  vode sa krova; kanal. oranija (tur. harani) veliki kazan. ordija (tur. ordu) l. vojska; 2. gomila, rulja; up. horda. oroz  (tur. horoz) petao;  obarač  na  pušci, okidač.	orta (tur.) sredina, središte; pren. pozornica ortak  (tur. ortak) drug  u  trgovini,  kompanjon; drug u nekom poslu uopšte. ortaluk (tur. ortalvk) strop, tavanica osmašguk (tur.)  senica  od  vinove  loze  koja  se penje uza stubove, odrina, čardaklija. ošindija (tur. hošundu) osveta, odmazda paćari z (tur. pačariz prepona, prepreka) šteta, kvar, neprilika, nezgoda paćura (tur. pačavra) krpa, dronjak; pren. beznačajan čovjek pačariz (pere. čepu-rast, tur. papariz) šteta, kvar,  nered  skopčan  sa  pravljenjem  štete; onaj koji nanosi štetu. pačavra  (pere. parće-i ure, tur. pac'avra) krpa, sudopera; stvar bez ikakve vrednosti. padišah (pere.,  tur. padisah) gospodar  nad kraljevima,  samodržac,  car,  sultan,  veliki sultan  (jedna  od  titula  bivših  turskih sultana). pafta  (tur. pafta, pere. bafte otkan)  1. oveća metalna  kopča  kojom  se  zakopčava  ženski pojas;  2.  vrsta  pojasa,  tkanine  kojom  se opasuju  žene  i  sveštenici;  3. metalna  karika (na pušci), grivna. paja (tur.) polažaj, čin, stupanj pajdak (tur. pnjtak; 1. pješak u šahu, pijun; 2. kratak čibuk pala (tur.) dugačak bojni nož palamar (grč.  palamari,  tur.  palamar)  l.  uže, debelo uže, naročito ono kojim se brod veže za obalu; 2. debeli gvozdeni klin. palanka (fr.  palanque,  mađ.  palank,  tur. palanka)  voj. malo utvrđenje  od  stabala, palisada; varošica. palavordo (tur. palavra laž, lakrdija) 1. razmetijivne, hvalisavac; 2. nitkov, hulja paloš (tur. pala, grč. pale, pala) dugačak i težak mač. pamuk (tur.) poznata biljka ut porodice sljezova i tvar koja se dobiva od njezina ploda papagaj (tur.  papagai,  pere.  bapga,  arap.  babadha,  malaj.  bayan,  iš.  papagayo,  ital. pappagallo,  nem.  Papagei,  nlat.  papagallus) zool. poznata veoma  mnogobrojna  porodica većinom lepih šumskih ptica u Aziji, Africi i Americi. papučar (tur. raris) onaj koji izrađuje i prodaje papuče; fig. muze kojim žena gospodari. parasuz (tur. para novac, syz bez) koji nema novaca, siromah paragun (tur.) 1. grimiz; 2. vrsta puške parazlama (tur.) prsten, karika kao okov na pušćanoj djevi parlak (tur.) lak, pokost; sjajna koža parmak (tur.  parmak)  prst;  palac  u  točku; grubo otesana daska ili letva za ogradu. pastrma (tur.  pastirma,  basdirmak  pritisnuti) usoljeno i osušeno meso. pasmandžija (tur. pazvant) noćni stražar, noćobdija paša (pere.  badišan,  basa,  tur.  pasa)  upravnik pokrajine  u  Turskoj;  državni  savetnik; ugledan  vojskovođa,  vojvoda;  uopšte  titula velikodostojnika  u  Turskoj;  kod  nas,  u prenesenom smislu: samovlastan i bezobziran gospodar, koji radi šta hoće. pašaluk (tur.  pagalik)  oblast  kojom  upravlja paša; čin i zvanje paše. pašovati (tur.)  biti  paša,  upravljati  pa-šalukom; fig. raditi bezobzirno  i  samo  po  svojoj  volji, biti samovlastan, ponašati se kao paša. patlidžan (pere.  badingan,  tur.  pathcan) paradajz, rajčica, Solanum lycopersicum. pejgamber (tur.) izaslanik božji; prorok pekmez (pere.  begmaz,  tur.  pekmez)  raskuvano  pa  nagusto  ukuvano  voće,  naročito šljive, kajsije, šipci i dr. peksijan (tur.-pers.) pogan, nečist, rđav čovek. peksimit (grč. pexamadion, tur. peksimet) hleb dvaput pečen, dvopek. pelivan (tur. pehlivan) 1. a kro bat: plesač na užetu; cirkuski artist; 2. borac, hrvač, junak, vitez; 3. komedijaš, lakrdijaš; 4. vrstan jahaći konj pelte (tur. peltc) slatko (hladetina) od dunja penid-šećer (lat. saceharum penidium, ar.-tur. fanid) pročišćeni šećer u obliku šipki; ječmeni šećer pendžer (pere. pengere, tur. repsege) prozor. perdašiti (tur. perdah sjaj, politura; brijanje) rastezati kožu. da bi se mogla očistiti od dlaka i izgladiti perišan (tur.) I. prid. nesređen, razbacan; neuredan; 2. im. vrsta ukrasne igle za nakit na glavi peš (pere. piš, tur. re§) prednji deo haljine. pijade (pere. piyade, tur. piyade) vojnik-pe-tak; pešak u šahu. pilav (pere. pilaw, tur. pilav) pirinač skuvan sa mesom nagusto. pirjan (pere. biryan, tur. ruguap) meso pečeno u pari. pita (grč. petta,  tur. pite, pide)  slatko  ili  slano jelo koje se pravi od tanko razvije-nog testa i raznog  drugog  prehrambenog  materijala (meso, sir, povrće, voće). pišman (pere. pešiman, tur. pisman) onaj koji se kaje. pišmanluk (pere.-tur.  pismanlik)  kajanje, odustajanje od ugovora. presaldumiti (tur. saldvrmak baciti) prebaciti se, priječi na drugu siranu; promijeniti mišljenje pulija (tur. pul) 1. puce, kopča; 2. ukrasni metalni predmet koji se prišiva na odjeću; 3. kolut, kolutić; 4. sitan novac, poštanska marka, biljeg pusat (tur. pusat) oružje. pusula (tur.) cedulja, potvrda, pisamce raba (tur. araba) teretna zaprežna kola. rabadžija (tur.  arabaci)  najamni  vozač  robe  i drugog tereta, kirijaš, kiridžija. rabadžija (tur. arabaci) kočijaš. rabatan (tur.  harab,  harap  od.  arap.  harab rušenje;  ruševine)  koji  je  bez  reda,  nepovezan; trošan, polovan, star. rahat-lokum (arap.-tur.  rahatlokum,  rahati-halkmn)  najomiljenija  istočnjačka  poslastica: pihtijasta  masa  od  pirinčanog  branka,  sa šećerom,  voćnim  sokovima,  bademom, orahom ili lešnikom; ratluk. rahmetli (arap.-tur. rahmetli) pokojni, počivši. raja (arap.  gaa'ua  stado  tur.  gaua),  nemuslimanski  podanici  u  nekadašnjoj  Turskoj, uglavnom  hrišćani,  koji  su  bili  podložni plaćanju harača;fig. sirotinja, prezreni stalež. rajetin (arap. gaa'ua  stado,  tur. gaua) hrišćanin u  bivšoj  Turskoj,  koji  je  morao  da  plaća harač;  fig. siromašan, prezren  čovek;  up. raja. ramazan (arap.  rama4an,  tur.  ramazan)  deveti mesec muhamedanske mesečeve  godine,  u  koji muhamedanski  zakon prepisuje verni-ma  strog post,  uzdržavanje  od  svih  telesnih  uživanja prekodan, a noći se provode u molitvi i veselju; posle ramazana dolazi praznik Bajram. re (tur. hirs) muška snaga, muškost. rećat (tur. rekat; odlomak muslimanske molitve, dio namaza, padanje ničice ijedan namaz ima tri ili četiri rećata) redif (arap.  radif,  tur.  redif)  rezervna  turska vojska koja je pozivana samo za vreme rata; supr. nizam. redžeb (arap.  ragab,  tur.  geser)  sedmi mesec  u muslimanskom kalendaru, ima ZO dana. refena (pere.,  tur.  herifene)  zajednica,  sloga, udruženje, ortakluk; revena. reis-ul-ulema (tur. reisūl-ulema: starješina učenjaka ← arap. rä̕ıs: starješina + el-ulämā̕: učenjaci) titula vrhovnog  poglavara  islamske v(j)eroispov(j)esti. rende (tur.  rende)  1. drvodeljski alat  za struganje,  strug,  blanja;  2. kuhinjska sprava za struganje povrća i testa, ribež, trenica. resul (tur.  resul,  resulullah)  „božji"  poslanik, svetac,  prorok,  apostol;  (Resul)  nadimak Muhameda. resedija (tur.-ar. residije) kuh. vrsta slatkog jela revena (pere., tur. herifane) v. refena. rezil  (arap.  radfl,  tur.  rezil)  sramota,  poruga, uvreda, grdnja. rešma  (tur.  re$me,  arap.  raSm) okce,  rupica na klečanim ćilimima. rešmeta (tur.) predmet od koralja (najčešće narukvica) reza (tur. rezo) zasun, zatvarač, kračun; zavurnica, prijevornica; jezičac u bravi koji se pomiče ključem; šarka na vratima i prozorima rezaćija (tur. razakv	) suho grožđe, grožđice, cvebe, rozine rezalet (tur.) stid. sram. bruka, blamaža, skandal; sramežljivi«!; poniženje rezil (tur.) posramljen, blamiran, obrukan, osramoćen, ponižen; podao, prosi; na zlu glasu, gnusan, beščastan rida (arap. rida, tur. rida) ubrus, rubac, peškir, marama; pokrivač na grobu Muha-medovu. rijaset (tur.) zgrada muslimanskog vjerskog starješinstva rikat (tur.) muslimansko klanjanje pri molitvi. rospija (pere.  ruspi,  tur.  orospu)  ljubaznica; nevaljalica; prostitutka. rsuz (tur.  hirsiz)  bezobrazan,  bestidan  čovek; lopuža, lupež; rsuzin, hrsuz. rufaji (tur.) pl. derviši čuveni po svom verskom  zanesenjaštvu  koje   graniči  sa ludilom, nazvali po svom osnivaču Ametu Rufaau (HP vek). rufet (arap. hirfa, tur. hirfet) zanat, poziv; zanatlijske udruženje, esnaf;rJšet rumuz (tur.) alegoričan govor; rumuzai rusvaj (tur. rusvaj predmet poruge) velika gužva, metež, krš i lom; divlja pijanka, orgija rušpa  (tur. ru?en sjajan, blistav) mletački dukat, cekin, zlatnik; rutpija ruvet (arap. hirfa, tur. hirfet) 'v.rufet. ruždija (tur. rii§diye) srednja škola, gimnazija. rz (arap.  'ird,  tur.  irz)  čast,  obraz,  poštenje; hrz. ršum (pere. hiSm, tur. hisim) besan, divlji napad, napad razjarena čoveka ili gomile; razbešnjenost, ljutnja. saba (tur.  sabah,  arap.  sabah)  svež  i  prijatan severoistočni vetar; up. sabah. sabaile (arap.-tur.  sabahile)  prid. u zoru, zorom rano; sabajle. sade-kava (tur. sadekahve) nezašećerena kava sadžak (pere., tur. sac ayak) gvozdeni tronožac koji stoji na ognjištu  i na kome  se,  u  nekom drugom sudu, kuva jelo. safar (arap.  safar,  tur.  safer)  drugi  mesec  u muhamedanskom kalendaru; safer. saganak (tur. saganak) prekid, mah; kaže se: vetar duva na saganak, tj. duva na mahove; povetarac. saglam (tur.) zdrav, u dobru stanju; čvrst, pouzdan, ispravan sahat (arap. saa', tur. saat) v. sat. sahibija (tur.  sahib,  sahip) gospodar, posednik; domaćin. sahija (tur. sai, arap. sai) glasnik, knjigo-noša. saja (tur. saya, lat. saia) vrsta debele čohe. sajdžije (arap.-tur. saatci) časovničar. sajfan (tur. sajvan) 1. šator; 2. suncobran, kišobran sajga (turkm.) preživač iz roda antilopa, živi u Kazahstanu i u stepama oko Volge sakagija (tur.  sakagi)  net. šmrkavost, balavost (veoma  opasno  zarazno  oboljenje  kopitara, koje  prelazi  i  na  čoveka,  za  koga  je  gotovo uvek smrtonosno) sakat (arap.  saqat,  tur.  sakat)  oštećen  u nekom delu tela, bogaljast, kljast. saksija (tur. saksi) posuđa za uzgajanje cvijeća; tegla salep (arap. sahlab, tur. saleb) u doba cvetanja iskopani,  popareni  pa  sasušeni  gomoljasti koreni nekih orhideja, koji sadrže skrob, sluz, šećer  i  belančevinu;  samleveni  u  prah  i skuvani daju gusto  i hranljivo  piće, naročito omiljeno na Istoku. samar (grč.  samarion,  sagma  tovar,  tur. semer) sedlasta podloga za tovar na tovarnoj životinji;  podloga  na  kojoj  nosači  vuku teret. samsar (arap.  simsar,  tur.  sansar)  trgovački posrednik, senzal. samsov (tur. samsun) buldog (vrsta psa); pren. glupan, blesan samur (pere.  semmur,  tur.  samur)  kuna;  krzno od kune; samurovina. sandal (arap.  sandal,  tur.  sandal)  vrsta  polusvilene tkanine. sandale (grč.  sandalon,  lat.  sandalium,  tur. sandal) pl. 1. proste drvene cipele kod starih Grka  (samo đonovi) koje su vezivali za noge kaišima;  2. danas: veoma  lake  muške  i ženske  letnje  cipele;  3. kratke, zlatom  i dragim  kamenjem  bogato  izvezene  čarape koje  nosi  visoko  katoličko  sveštenstvo  o svečanim  prilikama;  4. proste, plitke  kožne cipele  (đonovi)  nakai-še,  kakve  nose kaluđeri. sanduk (arap.  sanduq,  tur.  sandik)  drveni kovčeg, škrinja. sandžak (tur.  sancak)  prvobitno:  zastava; oblast  koju  su  sultani  davali  na  upravu svojim  vojvodama;  uprava  nad  manjom oblasti. santrač (tur. santyrač) 1. svežanj pruća; 2. karirano platno; 3. ograda, okvir; 4. vrsta ražnja, roštilj, grude; 5. drvena ograda oko bunara; 6. okolica santur (tur.) glaz. istočnjačko glazbalo slično cimbalu saradža (arap. siraga, tur. siraca) med. skrofule, tuberkuloze limfnih  žlezada,  najčešće  na vratu; vrsta sakagije, konjske bolesti. saraf (arap.  sarraf,  tur.  sarraf)  menjač  novca, trgovac novcem, hartijama od vrednosti i sl. saraj (pere. seray, tur. saray) v. seraj. saraori (arap.-pers.,  tur.  silahsor)  pl. stanovnici nekih sela u Turskoj koji su bili oslobođeni od  plaćanja  poreza  i  dr. daž-bina, ali  su,  u naknadu  za  to,  vršili  javne  radove (održavali drumove, utvrđenja i sl.). sarač (arap.  sarrag,  tur.  zagas)  zanatlija  koji pravi  i  prodaje  razne  predmete  od  kože (sedla,  uzda,  bisage,  razno  remenje,  pletene kamdžije itd.). sargija (tur.  sargi)  gruba  i  retka  tkanine  za pokrivanje i umotavanje robe. sariluk (tur. sary žut) žutica (vrsta bolesti) sarma (tur.  sarma  ono  što  je  zamotano)  vrsta jela koje se pravi od iseckanog, mlevenog mesa  uvijenog  u  list  kiselog  kupusa,  vinove loze i dr. saruk (tur. saryk) šal omotan oko kape na glavi, nalik čalmi; turban, ahmedija sat (arap. saa', tur. saat) časovnik, ura; sahat. satara (arap. satyr, tur. satir) sekirica sa dužim sečivom  i  kratkom  drškom,  mesarska, kuhinjska sekirica za sečenje mesa. saum (arap.  sawm,  tur.  savm)  muslimanski post. savornja (tur. sabur, safra) balast broda. sač (tur.  sac)  plitak  metalni  ili  zemljani poklopac pod kojim se na ognjištu peče hleb i pita, pekva. sačma (tur.  zasta)  sitna  olovna  zrna  za pušku; šrot. sefte (arap.  istiftah,  tur.  sefta,  sifta)  prvi dnevni  pazar  koji  napravi  trgovac,  početak rada. sehir (arap.  sayr,  tur.  seyir)  gledanje, posmatranje  nečeg  sa  uživanjem,  uživanje; seir. seiz (arap. sayis, tur. seyis) konjušar. sejmen(in) (pere.  segban,  tur.  seymen,  segmen) psar;  vojnik  janičarskog  puka;  kod  nas: stražar, pandur. sekeš (tur.  seki?,  ciki?)  stariji  čovek  koji  voli da se muva oko devojaka. selam (arap.,  tur.  selam)  turski  pozdrav; veština izražavanja misli i osećanja pomoću cveća  (omiljena  zabava  haremskih  žena), govor cvećem. selemet (arap.) sreća, uspeh; selamet. sepet (pere.  seped,  tur.  sepet)  kotarica  opletena od rogoza ili pruća. sepija (tur. sepi) 2. naročita mrka boja u kojoj se štavi koža; kaca ili udubljenje u zemlji za štavljenje kože. serdžade (arap.  saggada,  tur.  seccade)  mala prostirka na kojoj muhamedanci klanjaju. sert (tur.) tvrd, čvrst; oštar, žestok, ljut (npr. duhan); opor, hrapav, grub, surov; strog, nagao; nemiran, uzburkan (npr. more); sertli sevap (arep.  teweb,  tur.  sevap)  dobro  delo, zadužbina;  nagrada  ze  dobro  delo  (od Voga); sevab. sevdah (arap.  sawda,  tur.  sevda)  ljubav, ljubavna čežnja i strast. sevdalinka (tur.  sevda  ljubav,  arap.  sawda  crna žuč) ljubavna pesma puna čežnje i strasti. sevdalija (arap.-tur.  sevdah)  zaljubljen, strastan čovek; ljubitelj ljubavnih pesama. sevdisat	i (tur.  sevda,  arap.  sawda)  goreti ljubavnom čežnjom, biti zaljubljen. sikter (tur. siktirmek potjerati) odlazi! nestani! sikter-kava crna kava (druga) koja se daje gostu kao znak da može otići simit (tur.  simit,  simid)  hleb  od  najfinijeg pšeničnog brašna. sindžir (pere. zengir, tur. zincir) lanac. sinija (arap.-pere. sini kineski, predmet kineske izrade, tur.  sini  trpeza,  sofra)  niska  i  okrugla,  drvena,  bakarna  ili  srebrna  trpeza sa malim  okvirom,  na  kojoj  se  prinosi  jelo  i sa koje se jede; velik drveni tanjir. sinpilat (tur.  sicillat,  arap.  sigill)  sudsko potvrđivanje, suđenje. siridžik (pere. siraga, tur. siraca) belilo za lice, kozmetičko sredstvo  (sa  živom  i  drugim škodljivim materijama). sičan (tur.  sican)  miš;  sredstvo  za  trovanje miševa, mišomor (trioksid arsena). sivrije (tur. sivri šiljast) kliješta sa šiljastim vrhom. tzv. "cvikcange" skela (lat.  scala,  tur.  iskele)  veliki  čamac, splav za prevoz preko vode. skerlet (ital.  scarlato,  tur.  iskerlet)  otvoreno crvena boja; tkanina u takvoj boji. sklambe (tur.) pojas koji sc opasuje konju oko prsa. konjski opršnjak skrlet (ital. scarlato, tur. iskerlet) 2. v. skerlet. sofa (arap. suffa, tur. sofa) široka klupa duž zida, u sobama, pokrivena tkaninama,. na kojoj se sedi i spava. sofra (arap. sufra, tur. sofra) trpeza, stol softa (pere.  su^te,  tur.  softa) đak velike  škole u  Turskoj,  naročito  prava  i  bogoslovije; imam koj i se na grobu umrlog sultana  svaki  dan  moli  Bogu  za  njegovu dušu. soj (tur. soy) porodica, pleme; rod, vrsta. sokak (arap.  zuqaq,  tur.  sokak)  kratka  i uzana ulica. solak (tur.) 1. ljevoruk čovjek, ljevak; 2. nekada: pripadnik posebnog turskog gardijskog janjičarskog korpusa somun (grč.  psomfon,  tur.  somun)  pšenični hleb sa kvascem. sorguč (tur.) perjanica spahija (pere. sipahi) 1. konjanik u nekadašnjoj turskoj vojsci;  2. veliki posednik  zemlje, veleposednik. spahiluk (pres.,  tur.)  veliki  posed,  imanje spahije. srklet (tur. svklct) kazna, patnja; prijetnja kaznom: tegobu, poteškoća, nevolja, uzrujanost srma (tur. sirma)  srebro,  srebrna  ili zlatna žica, konac. srmajli (tur.  sirmah)  srmom,  tj. srebrnim ili zlatnim koncem vezen, ukrašen. srča (tur. sirca) staklo; pril. srčali. srt (tur. syrt) životinjski hrbat; hrbat planine subaša (tur.  suba§i)  gradski  nadzornik  u Turskoj  Carevini,  predstavnik  dahijske vlast i   u  sel ima  u  Srbi j i   pred  prvi   srpski ustanak. sudžuk (tur.  sucuk)  kobasica;  kobasica  od oraha i zgusnutog slatkog vina. sul (tur. sul, sulh) nagodba, pomirba sultan (arap.  sultan,  tur.  sultan)  muslimanski vladalac, samodržac, car; ranije: turski car. sunet (arap.  sunna,  tur.  siinnet)  pravilo, zakon,  Prorokov  propis  (obavezan  kao  i božja  zapovest);  obred  obrezivanja  muške dece kod muslimana; suneti pl. dela  i  izreke Muhamedovo. suniti (arap.  sunniyy,  tur.  sunni)  pl. članovi islamske sekte  koji,  sem  Korana,  smatraju obaveznim  samo  predanjem  sačuvana  dela  i izreke  Muhameda  i  četvorice  prvih  kali-fa; up. šiiti. sunđer (tur.  sunger)  zool. spužva, Euspongia officinalis; spužva za brisanje. sura (arap.  sura,  tur.  sira)  glava,  poglavlje, red, linija, redak u knjizi, odeljak iz Korana (kojih  ima  114); u Fruškoj Gori:  red  drva  u hvatovima. suriaka (tur. sadaka) milostinja, milodar; sadakaj-fitra milostinja udijeljena u posljednjih deset dana mjeseca ramazana surduk (tur. surmek) mali brdski klanac. surgun (tur.  surgiin) prognanih,  izgnanik; dati surgun-pasoš  proterati,  isterati,  izagnati, najuriti, otpustiti. surma (tur. surme) boja za kosu i obrve. suruntija (tur.  suriintu)  nevaljala  žena skitnica,  suklata  (izraz  se  upotrebljava  i  za muškarce). susam (arap.  susam,  simsim,  tur.  susam)  bot. v sezam. sutlijaš (tur.-pere.  sutlu  a?)  pirinač  kuvan  u mleku, sa šećerom i cimetom. šaban (arap.  sa'ban,  tur.  gaban)  osmi mesec  u muslimanskom  kalendaru,  između  15. V i 15. VI, ima 29 dana. šafran (arap.  zafaran,  tur.  safran)  bog. lukovičasta biljka  sa  tri  vlaknasta  žita  u  cvetu, koji  se  upotrebljavaju  kao  začin,  kao  lek  i za bojenje. šah (pere.  Sah,  tur.  §ah)  1. kralj, titula persijskog  vladaoca  i  nekih  orijental-skih vazalnih  kneževa;  2. poznata i  veoma  stara igra  na  dasci  sa  64  polja  i  sa  po  16  crnih  i belih  figura  (pronađena  u  Indi-ji,  a u Evropu donesena iz Persije); dati šah svojom figurom prisiliti protivničkog „kralja" da menja svoje mesto ako može, ili da se zakloni sopstvenom figurom;  držati  koga  u  šahu  fig.  imati  ga  u rukama, držati u škripnu. šahit (tur.) svjedok, očevidac šajan  (tur.  sayak)  vrsta  zbijenog  sukna  (za seljačko muško odelo). šakal (pere. Segal, tur. cakal, sskr. srigala) zool. grabljive, kurjaku slična životinja sive i zlatnožute dlake (u Aziji i Africi). šalvare  (pere. Salwar,  tur. $alvar) duge  i vrlo široke istočnjačke (ženske) čakšire. šamar (tur. ?amar) ćuška, pljeska, pljuska. šamdan (pere. 5em'dan, tur. ?amdan) svećnjak. šamija,(pers. §ate, tur. §ate) ženska marama za glavu, povezača. šap (arap. Sabb, tur. ?ar) 2. stipsa; vet. zapaljenje papaka (marvena i svinjska zarazna bolest). šarkija (arap.  Sarqiyy,  tur.  garki)  muzički instrument,  vrsta  tambure  s  dugačkom drškom; šargija. šartovi (arap.  Sart,  tur.  §art)  pl. članovi (simboli) islamske vere. šašav (tur.) luckast, budalast šašijast (tur. šašii razrok, akiljav šator (pere. cader, catr,  tur. cadir) poljska, naročito  vojnička  kolibice  od  platna  na štapovima; šatra, čador. šeboj  (pere. £eb noć,  buy  miris,  tur. §ebboy) bog. ukrasno cveće, Cheiranthus cheiri. šedrvan (pere. Sldirwan, tur. §adirvan) vodoskok, naročito  kod  džamija  i  po trgovima za uzimanje avdesta. šefak (tur. šafnk) prelijevanje boja; sjaj uopće, jutarnje ili večernje rumenilo na obzorju; šefak sanak uk zore šefija (arap. SafT, tur. ?efi) prvi sused od imanja. šefiluk (arap.-tur $efilik) prven-stveno pravo  prvog  suseda  na  kupovinu  susednog imanja. šegrt  (pere. Sggird, tur. ?akirt) zanatlijski  i trgovački učenik. šeh  (arap. Sayh starac,  starešina,  tur. ?eyh) kralj, vladalac;  u  šahu:  napad  na  „kraljicu"; up. šah. šeher (pere. Sehr, tur. gehir) varoš, grad. šehiti (arap. Sahid, tur. §ehit) št. članovi islamske religiozno  sekte  koji  priznaju  samo Koran,  a odbacuju učenje sunita; up. suniti. šeik  (arap.  Saylj,  tur.  ?eyh)  starac;  titula uvaženih  lica,  opštinskih  ili  plemenskih poglavica, manastirskih  starešina  i uglednih propovednika (na Istoku). šeislam  (arap.,  tur.  gehislam)  muslimanski verski poglavica. šejtan  (arap.  Saytan,  tur.  geytan)  đavo,  sotona; fig. dovitljiv čovek, obešenjak; šeitan. šenluk  (pers.-tur.  genlik)  veselje,  radost, svetkovina, praznovanje, javno veselje. šerbe  (arap.  Sarba,  tur.  gerbet)  kod  Turaka: osvežavajuće  piće, medovina;  toplo  piće  od pečenog šećera, slično čaju; šerbet. šerbet (arap.) v. šerbe. šeret  (arap.  SBrra  zlo,  tur.  §erret)  lukavac, prepredenjak;  nestaško,  vragolan;  lukav, prepreden, pritvoran, podmukao. šeretluk (arap.-tur.  $erretlik)  lukavstvo, prepredenost, podmuklost; nestašluk. šerif (arap. Sarif, tur. $erif) 1. odličan, plemenit; titula potomaka  Muhamedovih,  titula upravnika Meke = emir. šerijat (arap. Saria' pravi put, tur. ?eriat) učenje (ili: osnovni propisi) islamske vere; pravi put, zakon božji,  zakon  zasno-van  na Koraku,  za razliku  od  adeta,  osno-vanog  na  običajnom pravu;  šerijatsko  pravo  pravni  sistem  kome je  svrha  da,  na  osnovu  propisa  vere,  upravlja odnosima u islamskoj verskoj zajednici. ševal (arap. sawwal, tur. §ewal)) deseti mesec u muslimanskom kalendaru, počinje 7. jula, i ima 29 dana. šećer (pere. Seker, tur. §eker) slad. šešana (pere. Seghane, tur. §e?hane) vrsta  stare puške koja se punila spreda; šišana. šiiti  (arap."  sii'yy,  tur.  §11)  pl.  članovi  islamske religiozno-političke  sekte,  raširene  naročito  u Persiji,  koji  ne  smatraju  samo Muhameda  za proroka,  nego  i Aliju, Muhamedovog  zeta,  i imame  koji  potiču  iz  njegove  porodice,  u kojima  takođe gledaju ovaploćenje božanstva; up. suniti šimšir  (pere.  siimgad,  tur.  ^imsir)  vot.  zimzeleno ukrasno  šiblje  sa  žutim  cvetovima  u grozdovima  i  s  crvenim  bobicama,  Buxus sempervirens. šimširika  (pere.-tur.  $im§ir)  bog.  divlji  šimšir, Berberis vulgaris. šindra  (tur.  §endere)  dapgčice  (jelove  ili brestove) kojima se pokrivaju kuće. šinik  (grč.,  tur.  ?inik)  šuplja  mera  za  žito različite  težine  prema  različitim  krajevima (8, 10, 20 do 80 oka). šira (pere. sire, tur. §ira) sok izmuljanog zrelo grožđa, još neprevrelo vino. širfeh  (tur.)  galerija  oko  minareta  na  mošeji, odakle mujezin poziva verne na molitvu. širit (arap. Sarit, tur. ?erit) traka koja se prišiv kao  ukras  na  narodnu  nošnju  ili  kao  znak čina na uniformi. šićar (pere. Sikar,  tur.  §ikar)  lov,  plen;  dobit, laka zarada, korist; blago, imetak. šiše (pere. SlSe tur. ?i?e) boca, staklo.up. skafa. škembe (pere.  Sikembe,  tur.  i^kembe)  burag, želudac, trbuh. šurfeb (tur., ar. Sarufa) galerija oko minareta na mošeji odaklo mujezin poziva vjernike na molitvu Tatari (pere. Tatar, tur. Tatar) pl. prvobitno: ime jednog mongolskog plemena; docnije, u sred. veku: opšte ime  različitih  ratničkih plemena mongolskih,  tunguskih  i  turskih  u  Srednjoj Aziji;  danas:  Turcima  srodne  pleme  koje živi  u  krajevima  na  severnom  delu  Crnog mora  (Krim,  Kavkaz,  Ural  i  dr.);  nekada  u Turskoj  bili  čuveni  kao  skoroteče;  otuda: tatarin = skorote-ča, glasnik, ulak. Tatarin (pers.-tur.) v. Tatari. Terazije (pere.  terazu,  tur.  terazi)  ime  ulice  u centru  Beograda  i  jedne  mahale  u  Sarajevu. Za vreme turske vlasti  to  je bilo mesto gde se na  vodovodnoj  mreži  nalazio  rezervoar (terezija, terazije) odakle se merila, razvodile voda u raznim pravcima. Topčider (tur.  topcu  deresi  tobdžijska  dolina) dolina sa rečicom kod Beograda, danas park. Tuzla (tur.  tuzla  solana, mesto  gde  se  vadi  so) ime  dveju  bosanskih  varoši  sa  izvorima  soli koje su se pre dolaska Turaka zvale Soli. galeb (arap.  talib,  tur.  talebe)  istraživač, ispitivač,  naročito  na  polju  nauke;  učenik; student; naučnik. tabak (arap.  tabaq,  tur.   tabak)  1. komad hartije razne veličine sa dva  lista; štamparski tabak  list  hartije  koji  ispresavijan  daje  16 štampanih  strana  razne  veličine;  autorski tabak  štampana  hartija  sa  ZO  000 štamparski^ slova i drugih znakova. tabakana (arap.-pers.-tur.  tabakhane)  kožarska  radionica,  mesto  gde  se  čini  sirova koža. taban (tur. taban ravan) donja strana stopala. tabun (tur. labun, rus. tabu'n) velika stada konja u ruskim stepama taftija (pere.  sahtyan,  tur.  sahtiyan)  učinjena koža. tain (arap.  ta'yin  odrediti,  tur.  tayin  obrok, sledovanje) obrok; vojnički hleb, sledovanje. taklidi-seif (tur.  taklid  seyif)  ceremonija  kad sultan  pripasuje  sablju  (što  je  zamenjivalo krunisanje). takrir (arap.  taqrir,  tur.  takrir)  službeni  akt, naročito akt o ubaštinjenju. taksit (tur.) obrok plaćanja, rata talambas  (arap.   tabl bubanj,  pere.  baz  od baljten   igrati,   tur. davulbaz,   tulumbaz) vrsta bubnja. talija (arap.  tali',  tur.  talih)  sreća,  naročito: dobra  sreća;  zvezda  pod  kojom  se  neko rodi; sudbina. talpa (tur.) velika debela daska, brvno. talpara (tur.) brvnara, kuća načinjena od talpi. taman (arap.  taman,  tur.  tamam)  pril. baš, upravo, potpuno. tamašćar (tur. tamahkjar) pohlepnik tambura (arap.  tanbur,  tur.  tanbura)  muz. poznati muzički instrument  sa  četiri do  šest metalnih žica. tandara (tur. tandir) prčvarnice. tandara-mandara (tur.  tandir-mandir) zbrkano, ispreturano, s brda s dola, bez reda i smisla. tane (pere.  dane,  tur.  tane)  topovske  ili puščane zrno, metak iz vatrenog oružja. tapija (tur.  tapu)  zvanično  pismeno  o  svojini kakvog nepokretnog imanja. taraba (pere.,  tur.  tahta daska,  perde pregrada, zaklon) plot, ograda od dasaka. tarabolos (tur.)  svileni  pojas  ukrašen  resama  i šarama. tarana (pere.  terjiane,  tur.  tarhana)  izdrobljeno  testo  na  mrvice  u  obliku  zrnaca,  i osušene, od čega se pravi istoimena čorba. tarapana (arap.-pers.,  tur.  darbhane)  1. kovnica novca; 2. gužva, gomila, gurnjava. taslaisati (tur.  taslamak)  ponositi  se,  oholo  se držati, praviti se važan. taslak (tur.  taslak)  panj;  neobrađeno  drvo  od kojeg se pravi oruđe; ekipa, forma. tatarski (pers.-tur.)  koji  se  tiče  Tatara,  koji pripada  Tatarima;  tatarska  vest  nepouzdana vest,  vest  kojoj  se ne  sme  pokloniti vera  (po tome  što  je  jedan Tatarin, za vreme krimskog rata  1854.  bio  doneo  ne-tačnu  vest  o  padu Sevastopolja). tatli (tur. tatli) slatko, ukusno, blago. tava (tur.) tiganj, posuda za pečenje tavan (tur.) potkrovlje, podstrešje; strop; pod taze (pere.  taze,  tur.  taze)  novo,  sveže,  mlado, tek spravljeno (jelo), tek ubrano (voće) taš (tur. ta§) kamen. tebešir (tur.) kreda tebrik (tur.) čestitka teferič (arap.  tafarrug veseliti  se,  tur.  teferiic) izlet  u  prirodu  sa  zabavom,  razo-nodom, uživanje  u  prirodi;  mesto  gde  se  priređuju ovakvi izleti. tefter (grč.  diftira,  tur.  defter)  beležnica, spisak,  zapisnik;  računska  knjiga;  trgovačka knjiga primanja i izdavanja. tefterdar (grč.-pers.,  tur.  defterdar)  činovnik koji  vodi  knjigu  primanja  i  izdavanja računovođa. tek (tur., perz.) istom; jedva, teško tekija (arap.  takya,  tur.  tekle)  muslimanski (derviški)  manastir  u  Turskoj;  turska  kapela. telal (arap.  dallal,  tur.  tellal)  javni  vikač, glasnik; trgovac starim stvarima, starinar. telalnica (arap.-tur.) starinarnica. temena (arap.  tamanni  želeti,  tur.  temenna, temennah)  pl. turski način  pozdravljanja,  pri čemu se ruka, uz mali naklon, stavi na srce pa onda na čelo. teoba (tur. tovbe) prijekor, pokajanje, skrušenost tepeluk (tur. tepelik) ženski fes  izvezen zlatom ili  srebrom  i  ukrašen  niskama  bisera  i zlatnim i srebrnim novcem. tepsija (tur.  tepsi)  plitka  i  okrugla  bakrena posuda, naročito za pečenje pite. teravija (arap.  tarwiha,  tur.  teravi)  kod Muslimana: klanjanje uz ramazan. terazije (pere.  terazu,  tur.  terazi)  ručna  vaga, sprava  za merenje  koja  ima  dva  tasa  sa  dve strane, koji vise. terdžuman (arap.  targXimon,  tur.  terciiman) tumač; takođe: posrednik kod turskih vlasti. terevenka (tur. tereffu skakanje, dizanje) pijanka, orgija, bučna zabava terluci (tur.  terlik  papuče)  pl. obuća od  meke kože  koja  čuva  unutarnju  obuću,  slično kaljačama. tertib (tur.) 1. red, raspored: 2. tipografski slog; 3. format knjige; 4. liječnički recept terzija (pere. derzi,  tur.  terzi) krojač narodnog, seljačkog odela. terzijan (pere.  tar  žica,  zene  od  zeden  udarati, svirati,  tur.  taziyane,  tarzene)  pero kojim  se udara u tamburu. teskera (arap.  tadkira,  tur.  tezkere podsetni-ca) pismeno,  cedulja;  pismena  dozvola,  putna isprava; potvrda; poziv. teslimiti (arap.  tasllm,  tur.  teslim)  predati, ustupiti kome što; osloboditi se čega. testera (pere. destere, tur. testere) pila, žaga. testija (pere.  desti,  tur.  testi)  zemljani krčag  za vodu. tetrivan (pere.  taht presto,  rewan pokretni,  tur. tahtiravan) nosiljke, palankin. tevabija (arap.  tawabi',  tur.  tevabi)  pratnja pristalice,  istomišljenici;  fig. »sena i  deca članovi  porodice  (bliži). tezga (pere.  destgah,  tur.  tezgah)  trgovački, dućanski  sto  il i  klupa;  zanat li jske klupa. tiganj (grč.  teganon,  tur.  tigan)  plitka metalna posuda za pečenje (mesa, jaja i dr.), tava. timar (pere.,  tur.  timar)  1. negovanje stoke, naročito  konja;  2. feudalne dobro  koje  je donosilo  do  20 000  aspri  prihoda,  a  koje  su turski  sultani  davali  odličnim  vojnicima  na uživanje,  pod  uslovom  da  na  svakih 3 000 aspri godišnjeg prihoda daju za  rat po  jednog konjanika i da sami idu u rat. timaristan (pere.,  tur.  timar)  turska  bolnica  za umobolne. titra (tur.  titremek  titrati,  treperiti)  jeza, drhtavica (od zime). tobdžibaša (tur.  topcu  ba?i)  zapovednik artiljerije. toke (tur. toka) pl. krupna srebrna dugmad, kao ukras na prsima dolame. tokmak (tur.  tokmak)  malj,  mali  buzdovan; zvekir na vratima; teg obešen o uže iza vrata tako  da  se  sama  zatvaraju;  velika  kljusa, gvožđa  (za  hvatanje  zveradi);  fig. omalen i plećat  čovek;  šmokljan,  zvrn-dov,  čovek zadrt a glup. top (tur. top) 2. voj. artiljerijske oružje. topuz (arap. dabbus, tur. topuz) buzdovan. topčilar-aga (tur.)  artiljerijski  general  u Turskoj. torba (pere.,  tur.  torba,  tobra)  manja  vreća koja  se  nosi  preko  ramena  ili  na  leđima (lovačka, vojnička, đačka itd.). tozluci (tur. tozluk) pl. dokolenice. tucak (tur. tutsak.) lutalica, skitnica tufegdžija (pers.-tur. tufekci) puškar. tufek (pere.  tufenk,  tur.  tufek)  puška;  pucanj iz puške. tug (pere.  tug,  tur.  tug) konjski  rep privezan na vrhu  koplja,  sa  zlatnom  jabukom  na  vrhu, koji se nosio kao zastava, pred pašama kad su  putovali  ili  išli  u  boj  (veziri  su  imali pravo  na  tri  tuga,  zato  su  se  zval i   uč  tugl i paša,  paša od  tri konjska repa). tulbe (arap.  turba,  tur.  turbe) grobnica,  kapela nad grobom (turskih careva i velikaša); turbe. tulipan (lat. tulipa, tur.-perz. tulban) bot cvijet iz porodice ljiljana (nazvan zbog sličnosti s turbanom) tulum (grč. tylemos,  tur.  tulum) mešina, npr. za vino; fig. prazne glave, nesabran čovek. tulumba (ital.  tromba,  tur.  tulumba) 1. šmrk za crpljenje vode ili za gašenje požara; pumpa; 2. vrsta slatkih  zalivenih  kolača  u  obliku malih krastavaca. tulumina (tur.)  velika  mešina;  takođe:  porez koji  su  nekada  spahije  uzimale  od vinogradara. tumbas (pere. dum rep, kraj, krma, baz koji se igra, tur. tombaz) čamac za pontonski most. turban (pere.  dulbend,  tur.  tiilbent)  belo platno koje muslimani obavijaju oko fesa, kao ukras; obviti turban primiti islam, poturčiti se. turbe (arap. turba, tur. turbe) v. tulbe. turćija (tur. turku) turska pjesma, popijevka turćijat (tur. lurkijal) 1. turski način života; 2. turkologija, izučavanje turskog jezika, književnosti i kulture turli (tur. turiti) različit, šarolik, šaren turpija (tur. torpu) vrsta čeličnog oruđa raznog oblika za struganje željeza i dr. kovina; rašpa turšija (pere. turS,  turu§ kiselo, tur.  turgu) voće ili povrće ostavljeno u slanoj vodi  ili  sirćetu za zimu. tutkalo (tur.  tutkal)  lepilo  koje  upotrebljavaju stolari i obućari. tutun (tur. tutiin) duvan. tuč (tur. tuc, tunc) bronza. udžera (arap.  frugra  tur.  hucre)  mala  i  trošna kuća, straćara. ugursuz (tur. ugursuz) nevaljalac, nesrećnik. ujdurma (tur.  uydurma  udešavanje,  podudaranje) vešto udešena stvar, smicalica, podvala. ulak (tur. ulak) skoroteče, glasnik-konjanik (koji je nekada,  u  Turskoj,  imao  pravo  da  svog umornog  konja  uz  put  zameni  odmornim konjem svakog konjanika koga sretne). ulama (tur.) vrsta veza. ulan (polj. ulan, hulan,  tur. oghlan) kopljanik konjanik,  vrsta  lake  konjice  tatarskog porekla,  najpre  uvedene  u  Poljskoj, naoružane pištoljima, sabljama i kopljima. ular (grč. ešega, tur. yular) konjski povodac. ulček (tur. olček) posuda za mjerenje žita ulema (arap.  'ulama,  tur.  ulema)  pl. znalci zakona, klasa turskih pravnika koji se ujedno smatraju i kao sveštenici  i dobri poznavaoci  i tumači  teksta Korana,  islamskog  predanja  i njihovog značaja. ulema-medžlis (arap.-tur.  ulema  meclisi)  skup, veće  ulema  (upravni  i  nadzorni  organ islamske verske zajednice). unkaš (tur. on kaš) jabuka na sedlu, obluk, oblućje urma (pere.  hurma,  tur.  hurma)  plod  od  jedne vrste palmi, datulja. urnek (tur.  ornek)  pregledalica,  obrazac, mustra; uzor, remek-delo. ustabaša (pere.-tur.  usta  basi)  starešina, predsednik  zanatlijskog  esnafa,  glavni, stručni majstor. utija (tur.  iitii)  zagrejano  glatko  gvožđe  za glačanje rublja, pegla. uzengija (tur. iizengi) stremen na sedlu. uzun (tur. uzun) dug, dugačak, visok. uzur (arap.  huzur  prisutnost,  tur.  huzur smirenje) odmor, dokolica, počivanje. učkur (tur. uckur) svitnjak, gaćnik. učtuglija (pers.-tur.  iictuglu,  ii?,  tri,  tugKOH,-ski rep) paša sa tri tuga. ušur (arap.  'u§r,  tur.  6§ur)  desetak,  ujam, naknada  za  uslugu;  uzeo  bog  od  njega  ušur bog ga obeležio nedostatkom,  tj. nije pri svoj pameti. Venedik (tur.  Venedik,  nem.  Venedig)  stari naziv u našem narodu za današnju Veneciju (Mletke). vaiz (arap.,  tur.  vaiz)  propovednik,  poznavalac verske literature (kod muslimana). vajat (arap.  hayat,  tur.  hayat)  1. omanja, obično drvena zgrada u dvorištu  seoske kuće za noćivanje mladenaca i za držanje spreme,  voća i sl.; 2. trem, doksat (u seoskoj kući). vajda (arap.  fa'ida,  tur.  fayda)  korist,  dobit; interes; fajda. vakat (arap.  waqt,  tur.  vakit)  2. vreme, čas, određeni  čas  kad  treba  nešto  da  se  uradi; vreme  muslimanske  molitve  —  namaza, sama molitva. vakti sahat (tur.) smrtni čas, agonija vaktile (arap.-tur.  vaktiyle)  u  staro  vreme, nekada. vakuf (arap. waqf,  tur.  vakif)  kod muslimana: zadužbina  za  opšte  religiozne  i  humane svrhe, sa ciljem da podiže i izdržava džamije, škole,  javne  biblioteke,  bolnice,  sirotišta, vodovode i dr. vakufhama (tur. name pismo, knjiga) popis odredbi o upravi i uporabi nekog vakufa valah (arap.  wa-llah,  tur.  vallahi)  bogme, zaista, odista, baš, e baš. valatati (tur. fal gatanje) proricali, vračati, galati valija (arap.  wali,  tur.  vali)  guverner,  carev namesnik,  turski  vojno-administrativni starešina jedne oblasti. varak (arap.  varaq,  tur.  varak)  list,  listić, pismo, pisamce. variš (tur.) nasljednik vaška (tur. va§ak ris) pas, pseto. verem (arap.  waram,  tur.  verem)  l.  sušica, tuberkuloza; 2. tuga, jad. veresija (tur.  veresi)  kupovina  ili  prodaja  na veru, prodaja na kredit. verevija (tur. verevi) lančani vez vergija (tur. vergi) porez, danak, harač. vermati (tur.)  poštovati,  zazirati,  bojati  se; fermati. vesvesa (tur. veavese) 1. sumnja, sumnjičavost; strepnja, nespokojstvo, strah; 2. melankolija; 3. umišljenost, tlapnja; 4. nesvjestica vezir (arap. wazer,  tur.  vezir)  na  Istoku:  titula visokog  državnog  činovnika;  u  bivšoj Turskoj  Carevini:  titula  ministra predsednika (veliki vezir). vezma (tur. vezne spremnica) 1. nekada: mnla rnžana tikvica za držanje puačanog praha; 2. vrsta hamajlije (mala trokutasta srebrna kutija u kojoj se drži zapis); 3. mala i osjetljiva vaga većil (arap.  wakil  tur.  vekil)  punomoćnik, zastupnik; nekad turski ministar. vilajet (arap.  wilaya,  tur.  vilayet)  mesto rođenja,  zavičaj;  pokrajina,  provincija, oblast  kojoj  stoji  na  čelu  valija  (u Turskoj). vilajetlija (arap.-tur. vilayetli) zemljak. vilj (tur.) zool. slon. Zuavi (arap. Zwawa,  tur. zuaf,  fr. zouave) pl. stanovnici  okruga  Zuavije  u  pokrajini Konstantini koji  su nekada za novac  stupali u vojnu  službu  gospodara  Alžira,  Tunisa  i Tripolisa; po njima svojevremeno nazvana  francuska kolonijalna pešadija  u Alžiru. zaabiti se (prema tur. abajlamak) zaboraviti se u zanosu zadolmiti (tur. dolmak puniti, ispuniti) zagaliti; ograditi nasipom zagar (tur.  zagar,  mađ.  agar)  lovački  pas,  hrt, ogar. zahmet (tur. zahmet, arap. zahma) trud, muka. zaira (arap. dahira,  tur. zahire) hrana,  rezervna hrana. zajim (tur. zaim vođa) v. zijamet. zakum (tur. zakkum) v. oleandar zambak (tur.) 1. ljiljan, krin; 2. perunika zamet (tur.  zahmet)  nevolja,  teškoća,  napor, trud, muka. zampt (tur.)  naziv  u  nekim  našim  krajevima  za arapsku gumu. zanat (arap.  san'at,  tur.  sanat)  majstorija, veština; obrt. zapt (arap. dapt, tur. zapt) l. stega, disciplina; 2. zaustavljanje daha  u  prsima  kod  astmatičara; 3. prav. sekvestriranje, zaplenjivanje. zaptija (arap.) v. zapčija. zapčija (tur.  zaptiye,  arap.  dabtiyya)  upravnik, guverner;  onaj  koji  održava  red  i  disciplinu, stražar, redar; zaptija. zar (arap.  izar,  tur.  zar  kožica,  opna)  1. veo, koprena koju  u  nekim  krajevima  nose  preko lica  muslimanske  žene;  zavesa,  zastor;  2. kocka u nekim igrama; sreća u igri. zarda (tur. zerde) riza ili ostupana pšenica kuhana u razvodnjenom šećeru zarf (arap.  zarf,  tur.  zarf  posuda			)  duh,  veština, oštroumnost;  elegancija;  korice,  zamotak; ukrašena  metalna  čašica  u  kojoj,  pri služenju kafe, stoji fildžan. zaruret (tur.} 1. im. nužda, nevolja; 2. prid. prijeko potreban, neophodan zat (tur.) osoba zaval (tur. zcval) krivnja; odgovornost zećir (tur. zikir uspomena; znak) zlatan prsten pečatnjak zeher (pere. zehr, tur. zehir) otrov. zejtin (arap. zaytun, tur. zeytin) maslina, ulje. zejtinlik (arap.-tur. zeytinlik) maslinjak;  kra kod  Soluna  sa  grobljem  srpskih  vojnika umrlih  i  poginulih  u  borbama  na  solunskom frontu, 1915—1918. zelenkada (tur. zerrin kadeh) bot. sunovrat, narcis zelzela (tur. zelzele) potres zekat (arap. zaka(t)) v. zekijat. zekijat (arap. zaka(t)) četrdesete  deo  prihoda  u novcu  i  svaki  četrdeseti  komad  sitne  stoke koji,  po  propisima  Korana,  treba  davati  na pomaganje  sirotinje,  vrsta  muslimanskog verskog poreza; zekat. zelenkada  (pere.-arap.,  tur. zerrin kadeh zlatna  čaša)  vot.  baštenske  lukovična  biljka levkastih, mirišljavih  cvetova,  belih  i  žutih; narcis. zeman  (arap. gamap, tur. zeman) vreme;  vek, stoleće; smrt, umiranje. zembil  (pere. zenbil, tur. zembil) torba  izrađena od  rogoza,  trske,  platna,  kože  i  sl.,  koja obično služi za nošenje namirnice. zenđiluk (tur. zenginlik) bogatstvo, blagostanje. zera (tur. zerre, arap. darra, fr. zero) neki veoma  mali  mrav;  sićušni  delić,  trunčica; kod  nas:  nešto  vrlo  malo  i  sitno;  nema  ni zere, nema ništa. zerdav (tur. zerdeva, pere. zerd) zpol. samur. zerdenlija (tur. zerdali) vrsta sitne i slatke kajsije sa gorkom jezgrom. zerger (tur.) zlatar zert (tur. snrt žut, blijed) 1. prid. naprasit, ljut: 2. pril. mučno, neugodno zevak (tur.) dokolica, odmor, uživanje zeval (tur.) 1. kraj, propast; opasnost; 2. najviša točka sunca (u podne) zevzek (tur. zevzek) blesavko, glupak. zićer (tur. zikir) zazivanje Božjeg imena; zićir zift (tur. zift) crna gar od duvana na unutrašnjoj strani čibuka, lule, muštikle i sl. zijafet (tur. ziyfet), arap. diyafa) gostoljubivost, doček gosta, gozba, čast; kad mu vidiš kijafet dao bi mu  zijafet,  kad  ga  vidiš  kako  je  lepo odeven,  primio  bi  ga  u  kuću  kao  gosta  (tj.: prevario  bi  se  čovek  kada  bi  nekoga  cenio samo po spoljašnjem izgledu). zijamet (tur.  ziamet,  arap.  zaa'ma)  vojnički feud  sa  godišnjim  prihodom  od  2000  aspri najmanje;  sopstvenik  takvog  feuda  zove  se zajim. zikr (tur.  zikir,  arap.  dikr)  spominjanje  Boga kod muslimana; verski obredi derviša. zile (pere.,  tur.  zil)  l.  dve  okrugle  pločice,  u obliku  tanjirića, koje zveče udaranjem  jedne o  drugu;  služe  kao  sastavni  delovi  defa  i daira,  ili  kao  samostalni  muzički  instrument; činele, kastanjete;2. praporac, zvonce. zindan (tur. zindan, pere. zindan) tamnica. zonđil (tur. zengin) imućan, bogat. zor (tur.  zor,  pere.  zor,  zur)  sila,  snaga,  moć; nasilje, bes. zoran (pere.,  tur.)  silan,  snažan,  moćan, napastan, besan. zorba (tur.  zorba,  pere.  zor  sila,  bahten igrati) buna, ustanak; nasilje. zorli (tur.-pere.)  jako,  snažno,  silno,  silovito, žestoko. zort (tur. zort, arap. dart) strah, plašljivost. zubun (tur. zibin, arap. gubba) gornja haljina sa kratkim rukavima ili bez rukava, sastoji se od tri dela, razne veličine i sa ukrasima. zuhur (tur.) pojava, događaj zulhidže (arap.,  tur.  zilhicce)  ime  dvanaestog meseca po muslimanskom kalendaru. zulkade (arap.,  tur.  zilkade)  ime  jedanaestog meseca po muslimanskom kalendaru. zulufi (tur. zilliif, pere. zulf) pl, kudrava kosa koja visi niz uvo, uvojci, zulovi. zulum (arap  zulm,  tur.  zuliim)  nasilje, ugnjetavanje; tiranski postupak. zulumćar (pere.-tur.  zulumkar)  nasilnik, tlačilac, ugnjetač. zulumćariti (tur.  zuliim)  činiti  zulum,  nasilje, ugnjetavati, tlačiti, tiranisati. zumba (pere.  sunbe,  tur.  zimba)  sprava  za poništavanje taksenih maraka bušenjem. zumbul (pere.  sunbul,  tur.  sumbul) bog. divlja i baštenska  lukovična  biljka,  najčešće  bele, ružičaste  ili  plavičaste  boje,  vrlo  mirišljave cveta, Hyacinthus arientalis. zurle (pere.  surna,  tur.  žurna)  muz. narodni drveni duvački  muzički  instrument  sa dvostrukim  jezičkom;  svira  se  obično  uz pratnju tupana. zurne v. zurle. zvekir (tur. zekir) metalni predmet za lupanje u vrata, obično u obliku prstena, alke, koluta.