User:LinguisticMystic/cs

Často slýcháme: můj rozum říká jedno, mé srdce říká druhé, kterému z nich mám naslouchat? Samozřejmě by bylo dobré řídit se voláním srdce, ale většinou je nejtěžší přesně poznat, co je hlas srdce a co hlas mysli. Oblíbenou taktikou ega je pomocí argumentace vydávat sobecké touhy za hluboké touhy duše. K tomu, abyste slyšeli rozdíl mezi oběma hlasy, potřebujete praxi a zkušenosti. Pravidelným cvičením si musíte zlepšit sluch. Dokud cvičení pokračuje a vy stále občas zaměňujete oba hlasy, je v pořádku, že se podvolíte touhám ega. I to hraje na vaší životní cestě svou roli. Následování přání ega vás také staví do životních situací, které vám poskytují zkušenosti prospěšné pro rozvoj vaší bytosti. Ne vždy je to příjemné a někdy je to docela zklamání. Ti, kdo žijí v iluzích, se však dříve či později rozčarují, aby mohli konečně žít v pravdě. Dokud si nevyvineme tajemný smyslový orgán, kterým dokážeme naslouchat touhám duše, je lepší řídit se vlastními touhami, i když jsou to touhy ega, než napodobovat druhé nebo dělat to, co si druzí myslí, že bychom měli dělat. Takový postoj nám přináší pouze zkušenosti, které jsou pro nás velmi málo užitečné. Je to z velké části ztráta času. To samozřejmě neznamená, že názor někoho jiného se musí nutně lišit od toho, co cítíme my. Může se stát, že dobrá rada, kterou dostaneme od někoho jiného, je v souladu s našimi nejhlubšími touhami. Jen si to musíme ověřit hlubokou introspekcí. Nejlepší je tedy důkladně se naučit metodu introspekce, umění nahlédnout do tajemství vlastní duše. Jedině díky vědomí duše totiž můžeme odhalit své nejhlubší a nejpravdivější touhy, které jsou vždy v dokonalém souladu s božskou vůlí. A pokud se jimi budeme řídit, nemůžeme udělat chybu.