emberlakatlan

Adjective

 * 1)  uninhabited, unpopulated (by people)
 * 2) * 1869, Mór Jókai, A kőszívű ember fiai (The Baron’s Sons) part 2, chapter 18, translated by Percy Favor Bicknell:
 * "hu"

- A hajnal a puszta közepén találta Ödönt. Sík, emberlakatlan róna közepett. ¶ Körös-körül csak puszta föld és puszta ég.


 * 1) * 1872, Mór Jókai, Az arany ember , book 5, chapter 1, translated by Mrs. Hegan Kennard:
 * "hu"

- El van határozva. Nekik el kell válniok. Noémi nem maradhat többé egyedül az emberlakatlan szigeten. E nőnek igazságot kell szolgáltatni hűségeért s szerelmeért, átkozott volna, aki őt martalékul hagyná ott a rémek pusztájában, miután testét-lelkét sajátjává tette.